207 



BERÄTTELSE om ELGAR, 



hörande till dessa Djurs Natur al- 

 Historia; 



af 

 ISAK AF DARELLI. 



x\r 1770, i Maji Månad, hittades på min Skog 

 en spad Elgkalf, Oxe, h vilken jag forgåfves sök- 

 te att uppföda med spenvarm Komjölk. Han dog 

 på 3:dje veckan af löst lif, hvarvid en mycken- 

 het ånger visade sig;. Erfarenheten lårde mig då 

 redan, att spåda Elgkalfvar icke tåla Komjölken. 

 Den år for sot och verkar utsot och döden. Get- 

 mjölken år tjenligare; emedan Geten, till natur 

 och lefnadssått likare Elgen, hemiar sin masta fo- 

 da^ur skogen. 



Ar 1794, den 2 1 Maji, ankom en Torpare 

 med berättelse att han sett tvenne små Elgkalfvar på 

 min skog. Jag» en van och min betjent-, togo 

 bössor samt en jagthund i koppel och skyndade 

 till stallet; Kalfvarne funnos icke der, men blefvo 

 snart uppvådrade af jagthunden, som icke släpptes 

 ur kopplat, ty då hade han bitit Kalfvarne som, 

 på något afsiånd, lågo båda tått, tillsammans in- 

 krupne under en stor nedblåst gran , i laggen af 

 ett kårr, en fjerdingsvåg från gården. Kalfvarne 

 voro ånnu icke torra, tvillingar, hane och hona. 

 Modren bl&fvo vi icke varse; och Torparen hade 



