2 I X 



i saknad af vårme hos modren , och hvarfore hen- 

 nes dryck bordt mera varmas. Jag försökte fäfångt 

 att resa opp henne; men hon ville icke stödja på 

 någon fot, och var mycket frusen. Jag låt varma 

 getmjölken, blandade den med asplofs dekokt och, 

 då fingret, i den kunde hållas, hålide jag i henne 

 deraf ett jungfrumätt och bredde min pels ofver 

 henne; hon somnade och tycktes vid uppvaknan- 

 det må något båttre, men snart marktes hos hen- 

 ne en svär utsot;, som varade i S <^y§n> under 

 hviika jag beständigt fruktade att mista henne; hon 

 låg stundom såsom dod under ett uUrikt fårskinn. 

 Det lyckades mig åndtligen att bota henne, dels 

 med blåbårssaft, dels med ett rått agg, vispadt i 

 hvart hennes mjolkgif. Med en styf borste frotte- 

 lade jag flitigt hennes mage och den 4:de Junii 

 började hennes excrementer hårdna; hon kunde nu 

 resa sig och drack snålt getmjölken, men jag blef 

 varse några lefvande ånger i och omkring hennes 

 utkrystade ändtarm som intrycktes med oljadt fin- 

 ger. Den 5:te, måste jag använda större möda att 

 få in hennes åter utfallna tarm, som nu var full 

 med lefvande ånger, jag tvättade det sjuka stallet 

 val med Goulards vatten och bestrok det med bly- 

 hvitts salfva. Jag gaf henne sedan en knifsudd 

 maskpulfver, jemte en thesked Rhabarber och var 

 hos henne anda till midnatten då hon somnade. 



Den 6:te kl. 2 om morgonen besoktejag Elg- 

 kalfvarne. Han mötte mig vid logbalken; hon, 

 eljest alltid kårligare, forblef liggande som dod; 

 jag gick till henne: hon lefde; jag bjod henne 

 mjölken: hon smakade ej en droppa och kunde icke 

 hålla opp hufvudet. Jag satte mig uppmärksamt 

 vid henne, hennes hjeria pickade fortare ån hans, 

 men intermitterade ej, och som jag domde, att hen- 

 nes plågor, efter medicamentets verkan, måst hår^ 



