2l6 



pä en skruf, eme(3an jag i ^et samma slog ho- 

 nom med slågeln på foten. Fischerstrom förvå- 

 nade sig i synnerhet ofver att se dem sofva bred- 

 vid min stora rapphons-hund, och att vid mitt loc- 

 kande hasta ifrån läckraste föda. Jag hade nu lå- 

 tit göra en lång och djup balja for dem, att dric- 

 ka ur, de njoto mjölken så snålt, att det var 

 omöjligt fasthåila annat karl ån med starka handtag , 

 och, utan att hålla kärlet, skulle de sqvalpat ur 

 det masta. 



Den io:de vallades de, till första forsok, af 

 gossen ensam i Asphagen. De började nu åfven 

 att lyda honom och att taga bröd ur hans händer. 



Den i2:te måste jag resa till Stockholm. De 

 vårdades, under min frånvaro, ordentligt af gossen. 



Vid min hemkomst den i7:de om natten, och 

 «)m jag talte vid skjutsbonden, hörde jag mina 

 små Elgar gnälla på logen, jag gick till dem och 

 fann dem välmående , men hade största möda vid 

 att komma från deras kårleksbetygelser. 



Dagen derpå ömsade jag dem från logen till 

 ett rumrikt stall, hvilket jag låtit beqvåmligt inre- 

 da for dem och Elgvårdaren. Jag prydde dem med 

 halsband af rodt safian , i hvilka hängde ljudfulla 

 me tallklo ek oT, så att man kunde hora små Elgar- 

 ne på afstånd, då de någon gång i skogen und- 

 fållo ögat. De brydde sig ej om ovanligheten af 

 klockljudet. 



De 2i:sta, 2 månader gamla, var han 40^- 

 hon 3 5 i tum. De hade nu fått sina oxeltånder, 

 6 på hvar sida med 2^ tums mellanrum från skår- 

 tåndren ned i mun, och lika många deremot sva- 

 rande i ofra kåken. De började nu åta hårdt bröd. 

 Sedan jag köpt flere mjölkande getter, var deras 

 mjolkgif nu småningom okad till 3 kannor hvar- 

 dera dagligen. Hela 



