2Sl 



Sten med hvad desamma befminos utgSra hos 

 kalir.aJtet, sa finner man att forlusten hos baryt- 

 saltet åfverskjuter forlusten hos kalisaltet precist 

 med sä mycket, som felas i vattenhalten, for att 

 syret i det sistnåmda skulle vara 6 gånger jern- 

 oxidulens. Vi skola långre fram se, att då ba- 

 rytsaltet med kopparoxid forbrånnes framkom- 

 mer detta vatten. , 



C. Kalksaltet. 



Detta salt bereddes ungefår på samma satt 

 som barytsaltet. Det år låttlost i vatten och kri- 

 stalliserar först ur en syrupstjock låsning, då 

 denna lemnas åt sig sjelf i några dagar. Kri- 

 stallerna åro vanligen stora och blekt citrongula 

 till fårgen. 



loo delar af detta salt förlorade genom fa- 

 tiscering på en ganska het sandkapell 39. 61 p. c, 

 vatten. Kristallerna falla icke sönder, oagtadt 

 denna betydliga vattenhalt, och jag tyckte mig 

 formårka , att , ehuru detta salt lika lått begynner 

 fatiscera som de foregående, så fordrar det dock 

 en högre temperatur for att befrias från de sista 

 portionerna vatten. Det vaitenfria saltet, forbråndt 

 ofver spirituslampa på en liten j)ostlinsskål, lem- 

 nade 5o. 53 d. af en blanning af jernoxid med 

 caustik och kolsyrad kalkjord. Den upplöstes i 

 saltsyra , neutraliserades med caustik ammoniak 

 och fälldes med bernstenssyrad ammoniak. Det 

 bernstenssyrade jernet, forbråndt på en åppeu 

 postlinsskål, lemnade i5. 2b d. jernoxid. Lös- 

 ningen, fåild med oxalsyrad ammoniak, gaf ox- 

 alsyrad kalkjord, som förbränd lemnade Sy. 81 

 d. kolsyrad kalkjord, hviiken genom digestion 

 med kols^rrad ammoniak och intorkning ej vana i 

 vigt. Analysen hade således gifvit; 



