255 



qvicksilfver och leddes genom ganska smala ror, 

 for att hindra en alltför betydlig inblanning af 

 atm. luft. En portion af den gaz som till slut er- 

 hölls, upptogs i ett sårskildt graderadt glasrör. 



I de ror h varigenom gazen leddes, och i hvil- 

 ka befann sig en portion smalt saltsyrad kalk, hade 

 ingen fuktighet afsatt sig och den saltsyrade kalken 

 hade endast vunnit o,oor gr. i vigt. Den i det 

 graderade röret samlade gazen sönderdelades på det 

 sått, att ett stycke caustila kali, fåstadt vid en yt- 

 terst fin och mjuk ståltråd, infördes, loo d. af ga- 

 zen lemnade 39.9 d, oabsorberade, så att kolsyre- 

 gazens volum forhoU sig till qvåfgazens som g: 2. 

 Dessa resultat voro emot hvad jag väntat. Då in- 

 tet vatten erhölls, måste saltet naturligtvis ingea 

 blåsyra innehålla. Porret hade funnit kolsyre- 

 gazens volum 4 gånger större ån qvåfgazens, och 

 Thomson hade funnit dem vara som 2| till i. 

 Hela qvantum af erhållen kolsyra, absorberad af 

 kali i ett litet vågdt och med handskskinn ofver- 

 bundet glas, vågde 0.268 gr. 



Jag omgjorde försoket ån en gång, men an- 

 vände en ånnu större hetta, så att glaset hade gif- 

 vit sig efter alla ojemnheter på det omgifvande rö- 

 ret och hade nåstan flutit; jag erhöll samma resul- 

 tat, men kolsyrans volum utgjorde nu något ofver 

 j| gång qvåfgazens, dock ej mer ån som val kun- 

 de anses för observationsfel. 



Den i rören qvarvarande massan utkoktes med 

 vatten, som utdrog kali, men upplösniugen fålldes 

 betydligt af kalkvatten. 



Osåker om dessa olikheter i resultatet från 

 PoRRETS icke i någon mån lågo i mina appara- 

 ters eller materialiers felaktighet, repeterade jag pl 

 lika sått analysen af cyanogén-qvicksilfver. Jag 

 erhöll der precist 2 vol. kolsyregas mot en volum 



