2 58 



således hela kolsyrehalten blir loa c. centimeter. 

 Qyåfgazens volum måste således vara 51. Den be- 

 räknades från kolsyregazens, emedan den atm. luft, 

 apparaten vid forsokets början innehöll, dermed 

 fanns utblandad. 



De erhållna gazqvaniiteterna svara i vigt emot 

 0,30197 gr. kolsyra och 0,0642 gr, qvåfgaz. Be- 

 råknadt på 100 delar af saltet gor det 11.05 P* ^• 

 kol och 12.84 P* ^* qvåfve, eller tillsamman 23.89 

 p. c. cyanogene. Detta ofverstiger saltets vigt med 

 6.19 om baserna deri åro oxiderade, men inträffar 

 nåstan precist om saltet år en förening af en atom 

 cyanogenjern med 2 atomer cyanogenbly. 



Detta syntes mig lått att bevisa genom saltets 

 sonderdelning med svafvelbunden våtgas. 1.22 gr. 

 af det vattenfria blysalret inlades i en liten vågd 

 glaskula utblåst for lampa och svafvelbunden våt- 

 gas leddes derigenom samt emottogs sedan af ett 

 ror, fyildt med saltsyrad kalk. Kallt föråndrades 

 blysaltet icke af gazen, men då en s^ritlampa sat- 

 tes derunder svartnade det genast och blåsyra ut- 

 vecklades och fordunstade med den ofverflodigt 6f- 

 verstrykande gazen. Intet spår -af fuktighet kunde 

 upptäckas under hela operationen, icke ens då mas- 

 san glödgades i den svafvelbundna våtgazen. Den 

 återstående massan vågde 1. 105 gr. och bestod af en 

 blandning svafvelbundet jern i minimum och svaf- 

 velbundet bly. Röret med saltsyrad kalk hade vun- 

 nit endast 0.005 ^r. i vigt, hvilket till en del var 

 svafvel. Detta forsok visar således att i det vat- 

 tenfria blysaltet metallerna icke åro oxiderade, ty i 

 detta fall skulle man hafva erhållit antingen vatten, 

 eller ock borde en del af svaflet, oxideradt på be- 

 kostnad af blyoxiden till svafvelsyra, hafva stan. 

 nat i förening med jernoxidulen, och vigten haf- 

 va utfallit betydligt högre, i stallet att om saltet 



