266 



koliga massan, som forbrand lemnade precist 26.'. 

 d. jernoxid igen, och som påtänd brann som forrs 

 gången, men utan att någon forglimning af heh 

 massan dervid inträffade. Saltsyrade kalken had( 

 vunnit 9,7 p. c. i vigt, och då den uppvärmde! 

 gaf den ifrån sig först litet bläsyrad ammoniak 

 sedan ammoniak i myckenhet och slutligen ammo 

 niak och rent vatten. Hår hade således icke pre 

 cisa mängden af erhållit vatten kunnat bestämmas 

 men forsoket tjei>ade i alla fall , att visa att salte 

 ej kunde hålla annat eller mer vatten ån det son 

 förvandlar jernet till blåsjrad jernoxidul. De ut- 

 vecklade gaserna innehollo endast blåsyrad ammo- 

 niak, som af kalkvatten uppsops utan grumling 

 och qvåfgas. 



Förklaringen af detta forsok år i korthet fol 

 jande: Ammoniak-saltet sönderdelas af vårmet i 

 blåsyrad ammoniak, vatten och jerncyanure. Den 

 gröna fårgen hårrorer af litet berlinerblått, som i 

 sonderdelnings ögonblicket geneneras, och vid en 

 högre temperatur åter decomponeras af de utveck- 

 lade gaserna. Då hettan forstårkes, sönderdelas 

 jerncyanuren, qvåfve går bort och jernet blir for- 

 enadt med hela kolhalten, som år 4 atomer på 

 hvar atora jern, och som bor ge så nåra lika qvan- 

 titet jernoxid vid förbränning, att den lilla skill- 

 naden af omkring ■^- procent icke kunde märkas 

 vid de forsok i smått jag anställde. Hvad den 

 apparenta förbränningen vidkommer, skall jag när- 

 mare vidröra den vid beskrifningen af cyanurer- 

 nas decomposition i en högre temperatur 



For att bestämma om ej ammoniaksaltet kun- 

 de torrkas vid en så lagom temperatur att det kun- 

 de fås att bestå af jerncyanure och blåsyrad ammo- 

 niak, d. å. lika med den första suppositionen om 

 saltets sammansättning, försökte jag att lemna det 



