sgo 



lemnade 54.86 «3. rod jernoxid. Detta inträffar 

 med tricarburetum ferri, Fe C^, hvaraf 100 d. bö- 

 ra gifva log. 2S d. jernoxid, och följaktligen gif- 

 va 50.7 d. kolbunriet jern 54.89 d. jernoxid. Dä 

 vatten under hela operationen följer distillations- 

 producterna, så utmärker detta att en beståmd frånd- 

 skap hos jernet bibehåller det pä denna kolbind- 

 ningsgrad, ty annars hade allt vattnet bordt sön- 

 derdelas. 



6. Blåsyrad jenihaltig koppar-oxid. Denna före- 

 ning år, eller synes åtminstone vara, ett blåsyradt 

 salt, som innehåller kristallvatten. Den ger i di- 

 stillation mycket vatten , samt blåsyrad och kolsy- 

 rad ammoniak och qvåfgaz. Mot slutet ger den 

 det förr omtalade eldohenomenet , men först vid 

 en stark hetta. Den återstående massan år ett svart 

 pulver, som lått antändes och forbrinner med lem- 

 ring af kopparoxid och jernoxid. 27.7 delar deraf 

 gåfvo efter förbränning 28-9 d. oxid. Detta forhål- 

 lande inståmmer med en förening af qvadricarbure- 

 tum ferri med bicarburetum Cupri, Fe C'* -{- 2 Cu C^. 

 7. Bliisijrad jernhaltig koboltoxid, val torrkad, 

 ger vid qvicksilfrets kokhetta litet vatten och blåsy- 

 rad ammoniak, hvarvid den från mörkgrön , nästan 

 svart, blir ljusare gion. Vid en Innu högre tem- 

 peratur svartnar den, ger qvåfgaz och slutar med 

 att ge det omtalade eldphenomenet. iri.5 d. af 

 det erhållna carburetum gåfvo 108.5 d. oxid. Ef- 

 ter detta skulle kobohen har bilda blott tricarbure- 

 tum. Fe C* -}-2CoC3, men detta år hår under- 

 kastadt samma osäkerhet som vid blyf5reningen, 



g. Qvickf il/ver- cyamirens forhållande i eld år 

 utredt af Gay-Lussac. Den lemning af kol, som 

 efter cyanurens förstoring återstår, synes hårrora 

 deraf, att under distillationen en portion koibundet 



qvick- 



