387 



resultat kan lik val aldrig blifva precist, emedan 

 saltet ej kan absolpt befrias från åen svafvelsjra 

 som fugtar dess yta. Syran i alkoholsolution ut- 

 gjorde något mer ån 3 gånger så mycket som i 

 kalisaliet, hvaraf det synes som hade dubbelcya- 

 nuren förenat sig med så mycket svafvelsyra som 

 hade fordrats for att ge bisulphat både med kalit 

 och med jernoxidulen. 



2. Svafvelsyra med cyanurm af jern och ba^ 

 rhtm år betydligt mindre loslig i svafvelsyra ån 

 den foregående föreningen. Den anksjuter lått un- 

 der det syran drar fugtighet åt sig. Det kristalli- 

 serade saltet decomponeras af alkahol och af vat- 

 ten och ger svafvelsyrad baryt, svafvelsyra och 

 sur blåsyrad jernoxidul. Ett ofullkomligt forsok 

 till saltets analys syntes visa, att baserna hår jemte 

 cyanogéne eller blåsyra, innehålla 2 gr. den qvan- 

 titet svafvelsyra som fordras att måtta brytjorden. 



3. Svafvelsyra med cyanurm af jern och blyi 

 blanningen blir varm, och föreningen blir till del 

 mesta olöst i form af ett hvitt pulver. Ett stort 

 ofverskott af syra upplöser något. Det fålles af 

 vatten men jag har ej kunnat mårka att det har 

 anlag till kristallisaiion. 



4. Svafvelsyra med cyanuren af jern och ko' 

 balt. Föreningen upplöses temmeligen lått af sy- 

 ran som får en rod fårg, om några timmar afsåt- 

 ter den ett kristalliniskt pulver och förlorar der- 

 vid betydligt i fårg. Detta pulver har en utmärkt 

 skSn rosenröd fårg. Jag ansåg det får svafvelsy- 

 rad kobolt som afsatt sig; men det upplöses ej i 

 vatten utan blir först grönt, under det svafvelsyra 

 utdrages, och sedan då diet får stå, antager det blå- 

 syrad kobolts vanliga grå åt rodt dragande .^årg. 



, For att upplysa denna förändring bor jag anmårka, 

 att då kobolt-upplösning indrypes i en upplösning 



