2S8 



af blodlutssalt fås en grSn fållning, som Ifven dl 

 luften ej har tillträde, snart nog förändrar fårg och 

 bKr mörkgrå dragande åt rodt. Då torra fällningen 

 upphettas i retort ger den vatten och litet blåsyrad 

 ammoniak och blir åter grön 5, innan dess fullständig 

 ga decomposition begynner. Dessa förändringar, lik- 

 na dem som inträffa med saltsyrad kobolt-oxid , och 

 synas hårrora af ett upptagande af vatten då fårgen 

 gir från grant åt grårodt, antingen detta vatten nu, 

 öforåndradt ingår i sammansättningen eller ger upp- 

 hof l.t blåsyra och metallernas syrsåttning. Öet 

 §om stannar, upplöst i syran af koboltcyanuren uto 

 faller sig under det syran fuktas i luften, och har 

 ej särdeles benägenhet att antaga kristallform. Defe 

 har en smutsig ljust gulrod fårg, och förvandlas 

 genom blandning med vatten genast till det mörk- 

 grå blåsyrade dubbelsaltet, men den ofvanståends 

 syran håller koboltoxid. 



5. Svofvelsyra med det blåfyvade diibbelsattet af^ 

 jern och koppärr. Föreningen sker genast, massan 



får en nästan hvit litet åt gulgrönt dragande fårg. 

 Syran upplöser en ringa portion af föreningen, 

 som trögt afskiljes under det den fuktar sig i luf- 

 ten. Genom utspädning med vatten , faller sig 

 föreningen lättare och genom tillsats af mer vatten 

 blir den åter rod, som åct blåsyrade kopparsaltet. 

 Syran har efter upplösning icke derifrån upptagit 

 kopparen. 



6. Svafveliyra med berlinevblittt, Berlinerblått 

 förlorar genast sin fårg dä den kommer i svafvel» 

 syran och sväller ut till ett hvitt åmne, som icke 

 ioses i ofverskott pä syran. Den hvita fårgen mörk- 

 nar efter hand deraf, att åen liqvida syran tager 

 en brun fårg, tydligen af förstörd blåsyra eller 

 cyanogene. Den olösta delen, upphämtad pä en 

 legdsten, år en hvit massa, som kan fäs nästan 



