292 



lutssaltet, men mycket kolbun^et jem btir olosj 

 och visar att en portion af saltet blifvit forstord, 

 hvilket icke till samma grad händer med det rena 

 saltet. Lösningen innehåller derjemte jernfritt bla.- 

 syradt och kolsyradfc kali. 



Närvaron af denna modification sf blåsyra el- 

 ler cyanogene gor att man ofta far det kristallisera- 

 de saltet af en olika gul fårg„ Efter smältning och 

 återupplosning samt omkristallering har det ea ren 

 och blek citrongul fårg. 



Om berlinerblått, innan det behandlas med 

 caustika alkalier, val extraheras med saltsyra , så får 

 man betydligt mindre af detta gronfårgade salt, ehu». 

 ru det ej saknas och lösningen i saltsyra blir grön, 



Barytjordens hydrat frambringar med berliner- 

 blått en dylik grön förening, som efter det rena 

 saltets kristallisering återstår och år loslig i spiri- 

 tus. Långsamt afdunstad i öppen luft afsåtter den 

 små ofårgade kristaller, som åro salpetersyrad ha- 

 ryt och den gröna fårgen forstores; men den åter- 

 kommer om det intorrkade saltet ofvergjutes med al- 

 kokol och lemnas någon tid i scl-ljuset. Den ger 

 åfvensom det gröna kalisaltet berlinerblått med sura 

 jernoxidsalter. Jag har forofrigt ej närmare under- 

 sökt denna förening, så mycket den ån fortjenar de?. 



Kalkjordens hydrat ger med berlinerblått foga 

 eller intet tecken till denna förening; men det sön- 

 derdelar också jernsaltet ofullkomligt; man får en 

 ljusgul massa olöst, sam icke mer andras af ny 

 kokning med kalkjordshydrat, men som år ett ba- 

 siskt blåsyradt salt, och ger ganska mycket berli- 

 nerblått då basens ofverskott med saltsyra utdrages. 

 Det år troligt att den gröna föreningen tili det me- 

 sta stannar i det basiska saltet. 



Ammoniaken ger deremot ganska omnigt af 

 det »å modificerade saltet. Var berlinerblået icke 



