^95 



f5rut behandlade med saltsyra, sä får man nästan 

 endast det gröna saltet; det kristalliserar då icke 

 mer, utan sedan man afdunstat det till syrups stad» 

 sja, stelnar massan till en samling af gröna nålfor- 

 miga kristaller. Saltet utfålles ur lösningen grönt af 

 alkohol, och bildar en flytande massa under alko- 

 hols. Genom ofta skeende upplösningar och af- 

 dunstnlngar afsåtter det ett grönt åmne och slutli* 

 gen kan man få några kristaller, men det mesta 

 af saltet forstores. Ammoniak i 6fverskott gor får- 

 gen brun, men det gröna återkommer, då ofver- 

 skottet afdunstat. Åfven det rena ammoniaksaltet 

 förvandlas genom repeterade afdunstningar till den. 

 gröna modificationen. 



Jernfri blåsyrad ammoniak, som träffas af 

 luft och vatten, sönderdelas åfven i tilltäppta karl 

 och lemnar efter sig en brun eller svart massa» 

 som har kristallernas omkrets; dervid bildas ett 

 basiskt amraoniaksalt, som, upplöst i vatten, faller 

 jernsalter med grön fårg och synes vara i samma 

 modificaiion med de förut omtalade. Den bruna 

 massan, som till en ringa del år loslig i alkohol, 

 har ej denna egenskap. 



Det gröna pulver som vid alla dessa opera- 

 tioner afskiljes, år den motsvarande grdna modifi- 

 cation af jernsaltet. Den år ej en högre oxiderad 

 berlinerblå, eller den som frambringas genom syr- 

 satta saltsyregazens åverkan, ty dess blå fårg åter- 

 siålles e] af reducerande medel, men svafvelsyra 

 eller saltsyra återställa den genast. Kali sönderde- 

 lar den trögt, det utdrager blåsyra och jeraoxidul 

 och lemnar en i grönt fallande rostfärgad massa, 

 I bränning luktar det gröna åmnet starkt af bråndt 

 hjorthorn, och ger liksom berlinerblltt mycket kol-* 

 syrad ammoniak. 



