och en del tenn, eller, såsom synes ännu fördel- 

 aktigare, af 3 del. qvicksilfverbromid och 2 del. 

 tenn, då sönderdelningen försiggår redan vid 

 lindrig värme och hastigt sprider sig genom hela 

 massan, i slutet rör till och med under svag ex- 

 plosion. Oaktad t det stora öfverskottet af tenn, 

 bildas visserligen, serdeles i sednare fallet, sam- 

 tidigt med bromuren, äfven spår af bromid; men 

 dennes aflägsnande är inga svårigheter under- 

 kastad, liksom äfven största delen af qvicksilfret, 

 som, med det ofverskjutande tennet, bildande ett 

 amalgam, samlar sig på bottnen af röret, med 

 lätthet kan skiljas från den sammansmälta tenn- 

 bromuren. 



Vid alla de försök, som jag på detta sätt 

 anställde för tennbromurens beredning, erhöll 

 jag den, såsom ock uppgifves vara för densamma 

 utmärkande, af en mer eller mindre gråaktig 

 färs:. Denna är dock ingalunda för bromureu 

 karakteristisk, utan synes bero endast på till- 

 fälliga föroreningar, såväl härrörande af sjelfva 

 beredningsmethoden, då en del qvicksilfver svnes 

 envist vidhänga den bildade tennbromuren, och 

 endast genom långvarig och stark upphettning 

 fullständigt kan afskiljas, som ock å andra sidan 

 af svårigheten att erhålla materialierna, särdeles 

 tennet, i fullkomligt rent tillstånd. Då nemli- 

 gen den på uppgifna sätt erhållna bromuren, 

 genom fortsatt upphettning öfver qvicksilfrets kok- 

 punkt, befriats från hvarje spår deraf, samt derpå, 

 i en retort, vid stark röclglödguingshetta under- 

 kastades destillering, hvarvid den dels konden- 

 serades i form af ett kornigt pulver, dels och 

 hufvudsakligen i form af oljaktiga, hastigt stel- 

 nade droppar, antog den en fullkomligt ren, blek- 

 gul färg, utan någon dragning åt grått, och åter- 



