25 



stod j i öppet kärl förtlygtigas den väl till det mesta 

 oförändrad, men en del sönderfaller, sannolikt 

 till följe af luftens fuktighet, i tennoxid, som 

 återstår i form af ett hvitt pulver, och brom- 

 väte, som ger sig tillkänna genom sin sura lukt. 



Då bromiden genom afsvalning hastigt öfver- 

 går ifrån flytande till fast form, stelnar den van- 

 ligen till en oredig massa, der högst sällan kan 

 urskiljas någon bestämd kristallform. Dock vi- 

 sade sig, att den, under gynnsammare omständig- 

 heter, står att erhålla i ganska vackra och utbil- 

 dade kristaller. Då den nemligen, i slutet kärl, 

 förvarats en längre tid, i måttligt varmt rum, 

 befinnas kärlets väggar, här och der, beklädde af 

 vattenklara, kamfertlika kristaller, i åtskilliga kom- 

 binationer af rhombiska prismat, och, om till- 

 räcklig tid förflutit för deras bildning, stundom 

 af ganska betydlig storlek. Det är således vid. 

 vanlig temperatur, som tennbromiden kan sägas, 

 i egentlig mening, sublimera. 



I sitt förhållande till vatten skiljer sig tenn- 

 bromiden betydligt från chloriden, och visar re- 

 dan derigenom sina svagare frändskaper. Utom 

 det, att den, så vidt mig är bekant, ej dermed 

 ingår någon kemisk förening, löses den äfven vida 

 trögare deri. I smält tillstånd fogad till vatten 

 samlar den sig, i form af tunga, oljaktiga drop- 

 par, på bottnen af kärlet, och kan sålunda, om 

 vätskan ej omröres, eller blandningen ej på an- 

 nat sätt befordras, ganska länge motstå vattnets 

 märkbara inverkan. I köld stelna till och med 

 dropparne med nästan oförändrad form. Vid ha- 

 stig omröring, eller bäst vid häftig skakning i 

 ett glasrör, sker dock upplösningen ganska lätt 

 och under tydlig värmeutveckliug. Lösningen i 

 välten är fullkomligt klar, men efter en tid bör- 



