32 



ställande, då möjligen en del tenn kunnat för- 

 flyktigas såsom osönderdelad bromid, eller med- 

 följa det bortrykande ammoniumsaltet, (för mot- 

 svarande chlorförening är denna method alldeles 

 oanvändbar), torde ej deri finnas något skäl till 

 betänkligheter med afseende på det analyserade 

 ämnets antagande som en sjelfständig förening. 

 Såsom i det följande skall visas är emedlertid 

 intet tvifvel underkastadt, att ju en annan före- 

 ning, med blott en aeqviv. Ak, verkligen existerar 

 och under omständigheter, som ej tillåta tvifvel 

 om dess egenskaper af en konstant förening. 

 Tennbromiden bildar således tvenne, bestämd t 

 skiljda, föreningar med ammoniak. 



Ty underkastas den i det förra omnämnda 

 rent hvita substansen, i ett täckt kärl, en star- 

 kare upphettning, afger den en betydlig mängd 

 ammoniak, och ett ljusgult sublimat afsätter sig, 

 bildande en fast skorpa, kring kärlets väggar. Detta 

 gula ämne, som tål omsublimering utan förän- 

 dring, men, i olikhet med motsvarande clilor- 

 förening, af vatten sönderdelas, ehuru ej af kallt 

 så hastigt och fullständigt, som det osublime- 

 rade, visade sig konstant äga sammansättningen: 

 Sn&r 2 + KH 3 . 



1) 0,770 grm salt löstes, under stark grumling, i 

 vatten. Lösningen, som reagerade surt, neutra- 

 liserades jemnt med ammoniak, då tennet full- 

 ständigt utfälldes, såsom 0,242 SnO 2 , innehållande 

 0,190 Sn. Filtratet gaf, med silfversalt, 1,218 AgB-r 

 eller 0,518 Ur. 



2) 1,023 grm salt behandlades med varmt vat- 

 ten, som utfällde hela tennhalten såsom 0,318 SnO 2 , 

 motsvarande 0,249 Sn. Ur lösningen fälldes 1,620 

 AgB-r, innehållande 0,G89 Bt. 



a) 



