44 



nemligen, alt endast iodid bildats, skulle åter- 

 stått hälften af det ursprungligen använda, eller 

 0,785 grm, hvilket obetydligt afviker från det i 

 försöket erhållna 0,777. 



3,554 grm iod sammansmältes, på samma sätt, 

 med l,7io grm tenn (något öfver en asqviv. tenn, 

 hvartill erfordrats l,63o). Någon bildning af iodur 

 kunde ej förmärkas, och det efter destilleringen 

 återstående tennet utgjorde 0,935 grm, så att alltså 

 endast 0,775 i iodföreningen ingått, under det att 

 äfveu till uteslutande bildning af iodid erfor- 

 drats 0,814 grm. Men tydligen hade, utom den 

 förlust af iod, som genom sjelfva reaktionens 

 häftighet föranledts, en del äfven, sannolikt i 

 följd af den något starkare hettan än i föregående 

 försök, undgått tennets inverkan, alldenstund 

 den öfverdestillerade iodiden var märkbart smit- 

 tad af fri iod. 



I flere likartade försök erhöll jag, på samma 

 sätt, nästan alldeles intet eller obetydliga spår af 

 iodur. Deremot uppträder den i ej ringa mängd 

 om den vid reaktionen sammansmälta massan, 

 som ännu innehåller det öfverskjutande tennet 

 temligen fint fördeladt, sublimeras vid låg tem- 

 peratur, eller ock om den, såsom i anförda för- 

 sök, hastigt öfverdestillerade iodiden ånyo sam- 

 manrifves med tenn och dermed en längre tid, 

 under lindrig upphettning, lemnas i beröring. 

 Iodid sublimerar och den mindre fogliga io- 

 duren återstår jemte ej förbrukad metall. Genom 

 att ofta upprepa samma förfarande kan efterhand 

 all iodiden förvandlas till iodur. 



I följd häraf förhåller sig ioden, vid direkt 

 inverkan på tenn, fullkomligt i öfverensstämmelse 

 med de starkare saltbildarne, i det nemligen t. 

 ex. den vid sammanbringande af brom och tenn 



