46 



vägen genom utfäilning ur en koncentrerad tenn- 

 chlorurlösning, vare sig genom iodkalium, eller 

 bäst genom omedelbar tillsats af fint pulverise- 

 rad iod *), då denna nästan ögonblickligen an- 

 tager iodurens intensift röda färg, och efterhand 

 förvandlar hela vätskan till en tjock massa af 

 lina kristalluålar. En olägenhet i detta fall är 

 dock svårigheten att erhålla preparatet fullkom- 

 ligt chlorfritt, hvarjemte vid användandet af iod, 

 särdeles om denna finnes i öfverskott, ganska lätt 

 spår af iodid samtidigt bildas. 



Utkristalliserad ur en lösning har ioduren 

 en intensift mönjeröd färg, men förlorar vid 

 torkning, särdeles under luftens tillträde, sin 

 glans och blir gul. Erhållen på torra vägen, 

 eiler i allmänhet stelnad efter smältning, bildar 

 den en stråiigt-kristallinisk massa, till färg och 

 utseende nästan fullkomligt liknande nativ cin- 

 nober, och ger liksom den ett, fast mindre klart, 

 högrödt pulver. 



loduren fordrar ganska hög värmegrad för 

 att smälta, men kan likväl, liksom chlorur och 

 bromur, vid stark rödglödgningshetta förflygti- 

 gas, då den till störta delen öfvergår i flytande 

 form, men till en ringa del sublimerar i otyd- 

 liga, mörkröda blad. Emedlertid synes den cler- 

 vid i viss mån sönderdelas i likhet med de för 

 bromuren uppgifna förhållanden, enär samtidigt 

 iodid utvecklas. 



Hvad angår uppgifterna om iodurens full- 

 ständiga löslighet i vatten, synas de äga sin fulla 

 riktighet endast med hänseende till den på våta 

 vägen direkt erhållna, ty då den efter smält- 

 ning, fint pul veriserad, behandlas med vatten, 



*) Henry, anf. st. 



