55 



skrifna svafveliodantimon, som med ifrågavarande 

 substans ovillkorligen erbjuder sig till jemförelse, 

 på analogt sätt sönderdelas, kan ingen sådan 

 slutsats med säkerhet deraf dragas. Hvad som 

 deremot mest, om också ej tillräckligt, synes be- 

 visa ämnets egenskap af en verklig chemisk fö- 

 rening, är dess i hela massan fullkomligt homo- 

 gena bes k allén het, enär ej en gång vid starkare 

 förstoring kunde upptäckas några svatvelkristaller, 

 som dock genom sin afstickande gula färg, ifall 

 de förefunnits, ej bort kunna undgå uppmärk- 

 samheten. Deremot tilltror jag mig ej, att med 

 säkerhet kunna göra några antaganden rörande 

 sammansättningen, till följe af ämnets ganska 

 märkvärdiga förhållande vid stark upphettning 

 i slutet rör, i det nemligen tenniodid och fri 

 iod dervid afskiljas och samla sig i de öfre de- 

 larne af röret, men deremot i de nedre afsätter 

 sig tennsulfid i särdeles vackra, guldglänsande 

 kristallfjäll. Väl kan synas mindre sannolikt att 

 fritt svafvel skulle uttränga iod, aldra minst i 

 ett fall som detta, der iodföreningen är vida 

 mera flygtig, och i följd deraf kunde väl till 

 sönderdelninffens förklarande enklast förutsättas 

 tennsulfid såsom redan förhandenvarande i för- 

 eningen, men andra omständigheter, t. ex. äm- 

 nets sönderdelning af vatten etc, ställa sig i 

 vägen för detta anlagande, och möjligt är ock, 

 att svafveltennet, endast till följe af sin större 

 eldfasthet, på iodidens bekostnad uppkommit. 



Ej en gång af den mängd analyser, som jag 

 till utrönande af beståndsdelarnes qvantitativa 

 förhållande anställde, kunde säker upplysning 

 vinnas rörande ämnets egenskap af en chemisk 

 förening, fastän en temligen antaglig formel för 

 sammansättningen derur kunde härledas. Iod 



