59 



Anlages emedlertid den ofvan uppgifua sam- 

 mansättningen, blir en ny svårighet, att finna 

 den rationella formeln, eller det bestämdare för- 

 hållande, hvari beståndsdelarne äro sammanpa- 

 rade med hvarandra. Den ofvan citerade anti- 

 monföreningen innehåller likaledes iod och me- 

 tall i jemnt förhållande af iodid, således svallet 

 på samma sätt som här, ehuru det ingår i större 

 mängd, likasom ett tillfälligt appendix. Vill man 

 emedlertid, i följd af ämnets förhållande vid upp- 

 hettning, antaga SnS 2 såsom ingredierande be- 

 ståndsdel i föreningen, kunde visserligen upp- 

 ställas t. ex. formeln: 7Snl 2 + 2SnS 2 + 2S1 2 , men 

 hvilken likväl är alltför komplicerad för att kunna 

 anses antaglig, utom de nästan oöfvervinneliga 

 svårigheter den framställer för förklarandet af 

 de vid ämnets sönderdelning vanliga företeel- 

 serna. Utan tvifvel är det riktigast, att stanna 

 vid den empiriska formeln, så mycket mer, som 

 llere analoga föreningar äro kända, der svaOets 

 funktion lika litet kan förklaras, t. ex. den af 

 Capitaine framställda Hg-Gl + S*), liksom äfven, 

 i de af samma författare beskrifna arsenik före- 

 ningarne Hg 2 €l + As och 2Hg 2 -Gl + As, arseniken 

 synes spela fullkomligt samma rol, som svallet i 

 ifrågavarande förening. 



Journ. f. pr. Ch. 18: 437. 



»»Q-»*»»* 



