73 



bar företrädesvis Gamopetalerna genom flera Com- 

 positce, och Convolvulacece (Jpomcea Galapagensis och 

 Kinhergi, Evohulus glabriusculus samt Batatas pen- 

 taphylla särdeles ymniga). Men när man kominer 

 något högre upp är det företrädesvis Eleuterope- 

 talerna, som visa sig i talrika och vegetationens 

 hela utseende utmärkt bestämmande Papilionacece, 

 såsom Cassia applanata, hvilken bildar verkliga busk- 

 snår, C. occidentalis, picta och sericea, samt Crotala- 

 j'ia glabrescens, men ännu mera Cr. puberula, kring 

 hvilken Cuscuta Sandivichiana slingrar sig i de tä- 

 taste ruskor, ofta äfven uppstigande på de när- 

 stående buskarne af Lantana och Varronia, ja ej 

 sällan till och med på Mimoseerna. 



De högre regionerna kunde jag, såsom, förut 

 nämdt är, ej hinna att bestiga, men atl döma 

 efter de redan förut under framskridandet uppåt 

 varseblifna förändringar i vegetationen kan med 

 säkerhet antagas, att dessa trakter äga alt uppvisa 

 icke allenast den största rikedomen och yppighe- 

 ten, ulan möjligen äfven den intressantaste bland- 

 ningen af ursprungliga och invandrande växter. 

 Man har nemiigen framställt såsom ett antagligt 

 factum, att i dessa trakter med temlig säkerhet 

 kan efter graden af en ös skogsmassa bestämmas 

 dess relativa ålder, och häraf kan man ock sluta 

 till, att Chatham-ön, som, kanske med undantag 

 af James-ön, i sin sydliga del visar den största 

 lummigheten, längst haft en vegetation af troligen 

 från fasta landet hit inflyttade arter; till hvilken 

 omständighet man ock bör lägga tvenne andra, 

 nemiigen den ena, att denna ö är den vestligaste 

 af Galapagerna och således mest utsatt for de från 

 Amerika kommande strömmarne och vindarne 

 (Peruströmmen och sydostpassaden, samt längre 

 upp och aflägsnare Panamaströmmeu och nord- 



