83 



torde ock kunna tillägga artrika) Cacteema finner 

 strödda buskar af Scalesia gummifera, Trigonopte- 

 rum Ponténi och Lippia rosmarinifolia, samt några 

 smärre torra buskar af ej särdeles hög bildning, 

 såsom Euphorbia diffusa och punctulata, Acalypha 

 diffusa, Boerhavice, Lorentea tenuifolia och subsquar- 

 rosa, Er i g er on tenuifolium (och lancifolium) samt 

 Asclepias angustifolia. På vissa ställen stänges allt 

 framskridande af dylika kringkastade lavablock, 

 som vi först sågo på Chatham-ön, och det är på 

 dessa ställen man likasom tycker sig blicka in i 

 öarnes innandöme. Dess egentliga bål består af 

 fast lavagrund och of van denna är lagrad en 

 pimpstensbädd af ofla 18 alnars mägtighet. Hvil- 

 ka eruptioner hafva ej erfordrats att bilda dessa 

 massor! På de flesta ställen är denna bädd 

 jemn och slät som vidsträckta fält, på andra har 

 den drifvit tillsammans till temligen ansenliga 

 kullar, och på andra åter är lavagrunden upp- 

 lyftad genom densamma och sönderbruten af inre 

 slitningar i de ohyggligaste ruiner man kan tänka 

 skapelsen kunna göra af sig sjelf. Att öfvergå dessa 

 är omöjligt, att kringgå dem nära nog likaså, eme- 

 dan de utbreda sig i milslånga sträckor på tvä- 

 ren. Dock hafva här några jordpartiklar under 

 tidernas längd fästat sig och man finner der före 

 samma växter som på alldeles likartade ställen 

 af Chatham-ön [Lantana peduncularis, Varronia flava, 

 Waltheria reliculata, Cardiospermum molle &c), h var- 

 till såsom egendomliga komma stora tufvor af 

 Amphochceta exaltata, Hyptis subverticillata och snår 

 af Croton canescens. 



Yid betraktande af Albemarles höjd kan man 

 antaga, att dess vegetation längre uppåt måste vara 

 högst egendomlig och afvikande. Darwin och 

 Macrae (hvilka troligen landat på öns vestsida) 



