460 



tuberculis duobus spiniferis, obtusis, foveola dis- 

 junclis. 



In mari ad Kullaberg in Scania, e pro- 

 fundo 4 — 5 org. acceptus, rarus. Segnis et cito 

 moribundus, quum e mari exceptus. 



Från såväl Gammarus anomalus som longipes skiljes 

 den lätt derigenom att antennerna äro kortare, ehuru bisve- 

 pan å de öfre är längre. Första och andra benparens hän- 

 der äro af en annan form, än de hos dessa båda arter, samt 

 visa sig äfven olika, åtminstone den sednares, i anseende till 

 fördelningen af den betydliga mängden borst, hvarmed de 

 äro bevuxne. Från yttre sidan synas vid främre kanten å 

 första handen trenne afsatser eller trubbiga vinklar, som 

 hvardera bära en buske längre och kortare borst, och vid 

 klons fäste är dessutom äfven en sådan. Vid bakre kanten 

 synas fyra sådana afsatser, som sträcka sig snedt nedåt och 

 framåt sidan, och bära rader af längre och kortare borst. 

 Vid den främre kanten af den andra handen äro dylika bu- 

 skar eller knippen af borst, men vid den bakre kanten äro 

 de mycket talrikare, och sitta tätare, än på den första, så 

 att de nästan sammanlöpa, och denna handen derföre här 

 har en lika ymnig borstbetäckning, som samma hand har 

 vid den främre kanten hos G. longipes. 



Flera till detta slågte hörande skandinaviska 

 arter, ån dessa fjorton äro mig icke bekanta; 

 men det är ingalunda osannolikt, att detta antal 

 kan ökas efter vidare undersökning af våra ve- 

 stra kuster, och möjligen äfven af våra stillastå- 

 ende färska vatten, och våra brunnar. Linné 

 har uti sin Fauna Svecica, 2:drå edit., inom släg- 

 tet Cancer blott anfört två Amphipoder, af hvilka 

 endast den ena kunnat identificeras, och den an- 

 dra troligtvis icke varit någon Gammarus. livad 

 han anför om dess lefuaclssätt, svenska namn 

 m. m., synes icke kunna tillämpas på den form, 

 han beskrifver. 



