463 



reflexionen och iakttagelsen, emellan tankens genomgri- 

 pande verksamhet och specialforskningarnes detalj; i 

 följd hvaraf den förra genom den transcendentala sjelf- 

 betraktelsen , sammandrog och hämmade sin egen expan- 

 sivkraft och fördjupade sig i klyftigheternas mörker, och 

 de sednare, nästan förnekande tankens magt och den 

 vetenskapliga insigtens möjlighet, sammanhopade blott 

 yttre kunskaper uti nästan oöfverskådliga massor. Af 

 naturvetenskapens forskningsarter, emellan h vilka och 

 philosophien söndringen är störst, hade han icke hunnit 

 inhemta mer än elementära kunskaper, och kunde således 

 icke der utöfva någon inflytelse. Inom det humanistiska 

 området af vetenskapsodlingen — historien, politiken och 

 vitterheten — var deremot hans lärdom grundlig och 

 vidsträckt. Att till dessa områden utsträcka den philoso- 

 phiska betraktelsen var hans trogna och ihärdiga bemö- 

 dande; och hans både historiska, politiska och esthetiska 

 studier, som förvaras i hans qvarlemnade talrika skrif- 

 ter, af hvilka de flesta beklagligen äro otryckta, hafva 

 derföre obestridligen ett högt värde. Såsom lärare var 

 han nitisk och trogen, och hade en öfverträffande un- 

 dervisningstalent ; men han saknade den impuls, som, ut- 

 sående antingen ifrån inojfvelsen af en mäktigare ori- 

 gineli snillegåfva, eller ifrån känslans enthusiasm, eller 

 ifrån lågan af en häftigare pa c sion, har kraft alt i högre 

 grad väcka deltagande hos en studerande ynglingacorps. 

 Såsom skriftställare har han, såväl uti kompositionens 

 ordning och tydlighet som uti diktionens klarhet och 

 ledighet väl hos oss icke någonsin haft sin öfverman, 

 men den tankens djerfhet och den uttryckets kraft, 

 som förmår fängsla älven den trögare läsarens uppmärk- 

 samhet, har man icke skäl, att tillerkänna honom. Så- 

 som talare hade han utmärkt, förmåga. Uti tankeut- 

 vecklingens fortgående conseqvens och ordning, uti ut- 

 tryckens lämplighet, uti smakfullt iakttagande af det 

 skickliga och passande, lemnade han icke något att 



