464 



önska; men hans stela hållning och nästan orörliga blick 

 minskade något, effekten af hans ord, ehuru han alltid 

 lyckades att qvarhålla sina åhörares uppmärksamhet. 

 Hans lynne var utmärkt af mildhet och lugn och han 

 ansågs i allmänhet for kall. Men vid dessa små till- 

 fällighetstal, som nu så ofta brukas, förrådde hans röst 

 och ansigtsuttryck, understundom en så djup och varm 

 rörelse, att den mägtigt verkade på hans åhörare. Han 

 hörde v till den klass af tänkare, hos hvilka det praktiska 

 nitet och önskan att verka på andra icke utgöra det 

 öfvervägande karaktersdraget, utan till dem, som rigta 

 tanken inåt, öfverlemna sig åt en ihärdig meditation, 

 och söka förklaring och upplösning af vetenskapens 

 mörka gåtor. 



Inom sin familj var han älskande, älskad och lyck- 

 lig. Hans hem var fridens och trefnadens verkliga bo- 

 stad. I sitt umgänge var han jemn, mild och fördrag- 

 sam. Han hade i följd af sina mångsidiga förhållanden 

 inom samhället många bekantskaper, och de flesta af 

 dem voro emot honom vänligt sinnade. Det är kändt 

 att de män som egentligen äro utmärkta af det prak- 

 tiska nitet, och af den starka viljan att ingripa uti och 

 på ett eller annat sätt förändra det gemensammas ka- 

 rakter eller ställning, hafva någon gång trofasta, aldrig 

 svikande vänner, och ännu oftare fiender i döden, men 

 till deras klass hörde icke Grubbe. Derföre då man 

 uppfattar vänskapen i högre mening, eller då den har 

 sin rot i själsfrändskap och i gemensam kärlek för ge- 

 mensamma ändamål, torde den i högre grad icke hafva 

 fallit på hans lott, utan, såsom det med vetenskapliga 

 litteratörer ej sällan händer, var han på sin ålderdom, 

 såsom vetenskapsman, temligen ensam. Det omdöme, 

 som de efterlefvande äro skyldige hans minne, att han 

 var en af de trognaste arbetare i kulturens tjenst, 

 vårt land någonsin ägt, utgår således icke ifrån vän- 



