ytan af basal-artikeln , och korsa sig på denna 

 väg med den motsa ta sidans inciinatoies. För- 

 enade slå dessa palpen nedåt, verkar blott en 

 af dem, så riktas den bakåt eller framåt. Bak- 

 åt är emedlertid rörligheten stängd genom epi- 

 merens kant, framåt är den fri. Grenarnes rö- 

 relse mot hvarandra är af ringa betydenhet, dock 

 kunna borsten nedläggas och åter utspännas. 



Dessa organer blefvo, hos Daphnia, af Mul- 

 ler benämda antenner, af Strauss ansedda för 

 första fotparet och af Latreille åter för anten- 

 ner. Antennerna af första paret har man re- 

 dan igenkänt i rudimentärt tillstånd, vid ro- 

 strum, den enda del af deras ring som gjort 

 sig gällande. Det andra paret deremot är för- 

 svunnet och dess ring sammansmält med huf- 

 vudskölden. Den fjerde eller Mandibular -rin- 

 gen åter, som genom sin öfverdrifna utveckling 

 tagit öfverhanden öfver alla de öfriga, är ock- 

 så den, hvars appendices äro mest utvecklade; 

 dess mandibler halva derföre, likasom hos Cypris, 

 stora palper. 



Utom dessa rörelse-organer har vårt djur 

 fyra par ben (/. och fig. S.), fastade vid thorax, 

 och af en vid^ enklare byggnad än hos Daph- 

 nia. Men likväl, och ehuTu de här icke som 

 hos detta slägte ligga inneslutna, utan hafva 

 en temligen fri plats , begagnas de dock al- 

 drig till ställflyttning. Fastmer synas de genom 

 sin beständiga trefvande rörelse vara hänvista 

 till mund-delarne, en funktion, som blir tyd- 

 lig, då vi betrakta deras ställning, samman- 

 tryckt mot munnen, så att labrum nedskjuter 

 djupt mellan dem, och deras sammansättning, i 



K. r. Acad. Handl. rSSS. 2 



