26 



at" zoologien, hunnit till de tropiska länderna! 

 Ty väl har lyckan, att på nära håll skåda den- 

 na mäktigare natur, varit beskärd åt många, 

 men de blefvo, som det vill synas, bländade af 

 det större, det mer glänsande, och hade ej ett 

 öga för dessa små djur af anspråkslösare former. 

 Vi måste derföre misströsta att åt de få, som 

 blifvit oss bekanta, kunna bereda en naturlig, 

 plats i systemet, bekännande, att villfarelsen 

 här är lika nära tillhands, som vid läran om 

 Infusorierna innan Ehrenberg omskapade den, 

 och vår kunskap ej större, än den kunnat vara 

 utan både en Cotximbtjs och Vasco. 



Likväl, så fruktlöst detta systeraaticerande 

 än synes, är det dock nödvändigt för att fram- 

 ställa både hvad vi veta och livad ännu är att 

 göra, men de aftielningar, innehållande blott få, 

 kanske ganska olika genera, böra då också be- 

 traktas endast som rubriker, der man afhandlat 

 djur, för hvilka en naturlig plats ej var till 

 hands. En sådan rubrik är hela Entomostrace- 

 ernas ordning, den må upplösas i så många un- 

 derafdelningar som helst. Ty onekligt är det, 

 att genera, sådana som Daphnia och Cyciops, 

 Cypris och Apus äro så olika hvarandra, att de 

 nödvändigt i en framtid, då vi lärt känna flera 

 arter, måste vidt skiljas ifrå hvarandra. Evadne 

 kan anses som en mellanlänk, och kommer när- 

 mast Poljphemus Mui-ler. Liksom denne har 

 den tergalstyckena af dess betäckning betydligt 

 utbildade, och ögats storlek och form äro nästan 

 desamma. Men Polyphemus har bestämd skil- 

 nad mellan hufvud och thorax , hvilket hos Evad- 

 ne endast hos den outbildade ungen äger rum; 

 palpernas grenar haiVa feiu leder, och fötterna 



