nog fruktbar, all, kiuma underhålla någon rikare, 

 öfver vallnel höjd organisk natur. Med ett ord: 

 sångfoglarna synas mig på allt sätt vara de egent- 

 ligaste bland foglarna, och derföre framställas de 

 här såsom typus för fogel formen. 



Simfoglarna anses stå lägst, hufvudsakligen 

 derföre, att endast bland dem finnas så outbil- 

 dade former som Pinguinerna, samt varelser med 

 så ringa fogelnatur, som de dumma och tysta oce- 

 aniska foglarna (Procellaiides), hvilka, ehuru de 

 flyga utmärkt väl, knapt kunna gå eller hjelpa 

 sig på landet, och tyckas vara till endast för nn- 

 tritions-processens skull. De besanna den all- 

 männa regeln i djurriket, att inom h varje grupp 

 stå vattendjuren lägst, och kunna med allt skäl 

 anses för att inom fogelklassen vara detsamma, 

 som fiskarne äro bland de vertebrerade djuren. 



I allmänhet torde, till följe af analogien ge- 

 nom hela djurriket, de foglar böra anses högre 

 ntbildade, hvilkas ungar äro oförmögne att hjelpa 

 sig sjelfva, och derföre med mycken omsorg må- 

 ste näras af föräldrarna uti konstiga, för detta 

 ändamål byggde bo. Fiskar och amfibier hafva 

 i allmänhet ingen omsorg om sin afFöda; de lä- 

 gre foglarna kläcka äggen samt skydda ungarna; 

 de högre mata dem dessutom. Sista länken i 

 denna kedj^i utgöres af Mammalia, som lifnära 

 ungarna vir sin egen kropp. Ju mera ett djur 

 är utbildadt, desto större grad af om vårdnad be- 

 iiöfver det under sin utvecklings-period. Att ett 

 liknande fenomen förekommer bland Bi, Myror 

 m. fl., insekter, bör ej förvilla vårt omdöme, eme- 

 dan just dessa, såsom högst bland de segmente- 

 rade djuren, äro de enda, hvilkas djuriska för- 

 raögenheter på något sätt kunna anses gå upp 

 emot dem hos vertebrat-klasserna; ehmni i en 



