Det mest utmärkta hös den återstående huf- 

 vud-afdeliiingen Cursores är dessa ioglars förmåga 

 att springa på marken, deras flegmatiska lynne, 

 starka digestionskraft och långsträckta former , 

 h varigenom de synas analoga med Amfib-klassen. 

 Denna analogi visar sig mindre genom Vadarnas 

 amfibiska lefnadssätt, som helt och hållet är en 

 bisak. Strutsen hörer till denna afdelni ng, ehuru 

 han är den enda fogel, som ansetts äga likhet 

 med däggdjuren. Men denna likhet yttrar sig 

 alldeles ej i sinnesfunktionerna och hufvudets de- 

 lar, h varigenom Mammalia i synnerhet utmärka 

 sig; utan i pelvis och abdominal-organerna. Bröst- 

 benet och främre extremiteterna hafva derigenom 

 någon likhet med samma delar hos Mammalia, 

 att de, genom bristen på vingpennor och flyg- 

 förmåga, mindre än hos andra foglar afvika från 

 den allmänna formen för extremiteter hos de ver- 

 tebrerade djuren; men de äro dock fuUkomligen 

 bildade efter fogekypus. Strutsens likhet med 

 Mammalia tyckes således bero på hans mindre 

 utbildning såsom fogel, hvarigenom han lika myc- 

 ket närmar sig amfib-klassen, med hvilken i öf- 

 rigt äfven många likheter kunna uppvisas; men 

 emedan han är en fogel, måste han äfven vaia 

 högre bildad än amfibierna. 



Att Strutsen, för sin likhet med däggdjuren, 

 blifvit ansedd för den fullkomligaste af foglarna, 

 och derföre rangerad närmast till Mammalia, be- 



ska fin lukt; men att detta ej är fallet, och att de 

 nästan blott rätta sig efter synsinnet, kan enhvar lätt 

 genom direkta försök utröna. En högst läsvärd ar- 

 tikel i detta ämne finnes uti Audubon^s afhandling om 

 Nord-Amerikanska foglarna, i anledning af Gamsläg- 

 tet. (Den är aftryckt i ett bihang till Jameson's edit. 

 af Wilson's och Bonaparte's Americ. Ornith.)» 



