54 



ror på förestjillniiigeii om en enkel iialur-serics, 

 som efter en gradvis stigande fidlkomlighet skulle 

 innefatta alla naturalster. Men att någon sådan 

 enkel series ej finnes, synes genast af öfvergån- 

 ^en mellan djur- och växtriket, som blott finnes 

 i de allralägsta formeriia af båda. De högre äro 

 mer och mer utbildade ät hvar sin olika rikt- 

 ning, så alt ingen jemförelse blir möjlig. En hvar 

 ser, att en lilja och en fjäril äro tvenne ganska 

 högt fullkomnade organismer, men frågan: hvil- 

 kendera är fullkomligast? kan ej besvaras. Sam- 

 ma divergens åt olika håll återkommer öfverallt, 

 och tillintetgör h varje försök, att uppställa en en- 

 kel natur-series. 



Den organiska naturen utgöres dock verkli- 

 gen af 2:ne series, nemligen Djur- och Växtriket, 

 som hvar för sig småningom tilltaga i utbildning; 

 men enheterna i dessa series äro alldeles ej de 

 särskilta arterna, utan de större afdelningarna af 

 hvaije rike, t. ex. de som vi kalla klasser; så 

 att de vertebrerade klasserna: Fiskar, Amfibier, 

 Foglar och Däggdjur utgöra en del af djur-serien, 

 så snart h varje klass betraktas såsom något helt 

 för sig'*); men om man vill anse hvarje art, el- 

 ler blott hvarje genus för eidiet, så försvinner 



^) Redan genom denna enkla åsigt af natiirsystenoet, 

 måste man finna det besynnerligt , att en del nyare 

 Naturforskai-e velat af en och annan öfvergängsform 

 bilda egna klasser: t. ex. af Ornithorhynchus. Detta 

 djur må lägga 'é^^, eller gifva di, eller båda delarna, 

 så har det likväl samma totalbildning som Mamma- 

 lia, och står ganska väl bland dem såsom en öfver- 

 gång till amfibierna, eller om man så behagar, till 

 vattenfoglarna. Men hvarest en af detsamma, äfven 

 i sällskap med hvalarna, bildad klass, skulle inran- 

 geras, är svårare att inse. 



