efter dem , som metodisten sjelf äi' i slånd att 

 bestämma gränserna för sina afdelningar. Såle- 

 des gör man bäst, att ej göra flera nya fördelnin- 

 gar, eller genera i allmänhet, än dem man kan 

 definiera. Om man, såsom händelsen är bland 

 foglarna, har föga reda på karakterer, sorii kunna 

 få namn af väsendtliga, så måste man fästa sig 

 vid dem, som äro att tillgå: dessa skola leda oss 

 till kännedomen af andra, som äro bättre. 



Likaledes har jag ofta , då det kunnat ske 

 utan rubbning i de bestämda fördelningarna, sökt 

 tillfredsställa den fordran, som vanligen göres , 

 att systemet eller metoden skall uppräkna genera 

 i en oafbruten series af liknande former. Delta 

 är ofta, under metodikens ofullkomnade tillstånd, 

 en god nödhjelp, för att få tillsamman affina for- 

 mer, som man för karakterernas skull varit nöd- 

 sakad att åtskilja; men hvad värde en sådan se- 

 ries continua i allmänhet äger, synes af det, som 

 redan blifvit anfördt om den enkla natur-serien. 

 Bland foglarna, hvarest öfverallt liknande former 

 förekomma, är det ej svårt, då man ej bundit sig 

 genom definierade afdelningar, att uppställa åy- 

 lika serier, som innefatta hela klassen, och det på 

 många olika sätt. De flesta fogelformer gränsa 

 nemligen ej blott till tvenne, utan till flera an- 

 dra, som sinsemellan kunna vara ganska olika ®). 

 Det beror således på valet af dessa likheter, att 

 på många sätt variera serien. Men uti denna 



^) T. ex. Falco Linn. gränsar till Ugglorna, Gamarna, 

 Penelopides, Fregattfogeln. Hönsen till Otis, Galli- 

 nula, Columba och en del tropiska Gök-arter (Gen- 

 tropiis etc.). Canrinmlgus till Gökar, Ugglor, Svalor. 

 Tamnophäus till Laulus , Tyrannides , Myolherac , 

 Anabatides. 



