i39 



sanrus liknar nosen Delfinens och vertebrerna 

 fiskarnas, halva således dev lefvat samtidigt. Äl- 

 ven här i Skåne synes mig samma förhållande 

 hafva ägt rum. Jag har erhållit ett par tänder 

 ur härvarande Grönsandsformation , hvilka utan 

 tvifvel hafva tillhöit slägtet Ichthyosaitrus. Det- 

 ta djnrslägle har kägelformiga, mer eller mindre 

 spetsiga, mer eller mindre svällda, mer eller min- 

 dre hoptryckta tänder; deras krona är försedd, 

 med emalj och på längden strierad (Cuv. 1. c. p. 

 454). Hos Plesiosaurus äro tänderna spensliga, 

 något böjda och på längden räfilade (Cuv. 1. c. 



p. 484). 



Den större af dessa tänder, som jag anser 

 hafva tillhört en Ichthjosaiirus och som i natur- 

 lig storlek är aftecknad på Tab. V, Jig. 5, är fun- 

 nen vid Oppnianna i alldeles samma grönsands- 

 lager, hvari skelettet af Plesiosaurus fanns vid 

 Ifötofta. Hon är stympad, så att hela roten och 

 äfven spetsen äro borta; det som finnes qvar vi- 

 sar, att hon varit kägelformig, något böjd, vid ba- 

 sen svälld (h varigenom hon nästan synes päron- 

 lormig), försedd med glänsande brun emalj, på 

 långs strierad samt med 2:ne något utstående kan- 

 ter, som dela tanden i 2:ne mycket olika delar. 

 Striorna, som äro mest t3'^dliga på tandens ätböjda 

 sida, äro icke regnliera eller lika stora , och tan- 

 den är på denna sidan, ehuru otydligt, mångkan- 

 tig ned mot den svällda basen. Hurudan roten 

 varit utvändigt, kan ej afgöras, men att den va- 

 rit ihålig, synes ganska väl. Ihåligheten går dock 

 icke långt upp i kronan. Hurudan spetsen varit, 

 kan ej heller bestämmas. 



Den mindre tanden, som ses i naturlig stor- 

 lek pä Tab. V, fi§. 6 j, tillhör sannolikt samma 

 slägte som förra, men ganska bestämdt en helt 



