i48 



Den sisl öfvergAende cleleii af syran fljler 

 trögt; jag har fått den af en egentlig vigt ända 

 till 1,2792,0011 den luktar mycket svagare än den 

 först öfvergångna tunnare delen. Denne innehål- 

 ler betydligt mer ättiksyra än de följande, ehu- 

 ru den vidbrända drufsyran dock i myckenhet 

 öfver väger den förra. Om den mättas med alka- 

 li och distilleras i vattenbad, sä far man en vät- 

 ska af lingare egentlig vigt än vatten; men qvan- 

 titeten af det ämne, som orsakar den ringare egent- 

 liga vigten, är så obetydlig alt, då jag inskränkte 

 distillatet till den ringaste qvantilet, som jag kun- 

 de använda till den egentliga vigtens bestämman- 

 de, blef denna dock icke lägre än 0.99. Jag an- 

 förer detta såsom ett bevis på bildningen antin- 

 gen af Irädspiritus, eller af en annan dermed ana- 

 log kropp; men jag har icke längre fullföljt dess 

 eftersökning. 



Distillatet är föga mindre färgadt, än den 

 syra scm användes. Omdistillering på lika vis 

 ger syran icke eller färglös, äfven om den distil- 

 leras i lufttomt rum. Denna operation är åtföljd af 

 en sönderdelning, hvarunder kolsyregas utvecklas, 

 och ett brunt extraktlikt ämne lemnas; kolsyregas- 

 utvecklingen är ringa, man ser den ej i bläsor bildas 

 i vätskan, och den kunde innestängas i en tämligt 

 bräcklig, för lampa utblåst apparat, som före di- 

 stillationens början gjordes lufttom och igensmältes, 

 och hvars tomrum utgjoide föga mer än lika med 

 syrans volum, men den åstadkom en svag explo- 

 sion, då apparatens retoitkula med en fil bräck- 

 tes. Extraktets myckenhet visar, att syrans sön- 

 derdelning under distillation är betydlig. 



Den distillerade syran består af vidbränd 

 drufsyra och ättiksyra, vatten och en ringa qvan- 



