i68 



IJpphetlas den i dclla tillstånd till kokning, så 

 uppkommer en fräsning af utvecklad kolsyra, och 

 silfver utfaller i form af ett grått metallpulver ■'•'). 

 Det rena saltet deremot, det är det som ej begynt 

 undergå förändring, kan i mättad upplösning ko- 

 kas en stund, utan synbar ändring i dess sam- 

 mansättning. Silfversaltet sönderdelas af kolsy- 

 radt alkali med lemning af kolsyrad silfveroxid; 

 tnen det löses af ammoniak. 



I det tillstånd, som motsvarar den gummili- 

 ka modifikationen, fås det, då ett salt i denna mo- 

 ditikation upplöses i vatten och blandas med sal- 

 petersyrad silfveroxid. Fällning uppkommer ge- 

 nast, men löser sig igen i början. Den blir snart 

 beständig. Den är hvit, flockig och lätt, något 

 lösliga re i varmt vatten än i kallt, men afsättes 

 under afsvalning åter, utan allt tecken till an- 

 skjutning. I denna modifikation tål saltet min- 

 dre upphettning än i den föregående och färgas 



*) Detta pulver, som alldeles liknar metalliskt silfver 

 och tar metallglans vid strykning med en härd kropp , 

 är kolbundet silfvei". Det behandlades med kolsyradt 

 alkali i kokning, för att se om något deraf upplöstes , 

 hvilket ej var händelsen, uttvättades och torkades vid 

 + ioo", 1,636 leninade efter glödgning i öppen degel 

 ett matt, hvitt silfver 1.464 gi'. Det hade således 

 förlorat 0.172 gr. kol, som förbränt. Detta ger på 

 I at, vigt silfver 158.78, hvilket så näi'a instämmer 

 med 2 at. kol (i 52.845), att föreningen kan antagas 

 vai'a A§C^. Då silfversaltet destilleras i ett smalt rör, 

 så att det endast upphettas ett stycke i sender, får 

 man en af ättiksyra starkt luktande drufsyra af gul- 

 brun färg, och den i röret glödgade återstoden är grå 

 och metallglänsande. Den är kolb. silfver, men i det 

 försök jag dei^med anställde, hÖll den mindre än 2 at. 

 kol på I at. silfver 5 men mer än 3 af det förra på 

 3 af det sednare. 



