i89 



sjelfva observationernas anställande och förtjenar 

 så mycket inera en närmaie undersökning. Man 

 ser deraf genast, att axelns lutning b ingär med 

 hela sin storlek i polhöjdsbestämmelsen, h vårföre 

 nivelleringen hor ske med yttersta omsorg. Der- 

 näst är tydligt, att inflytelsen af ett fel i dekli- 

 nation, hviiken uttryckes med 



smo cost) siuao 



förminskas, ehuru obetydligt, sa snart sin2^>sin29, 

 samt att man således bör välja stjernor, hvilkas 

 deklination ligger emellan (p och go°-(p. — Ob- 

 servationsfel, samt oriktighet i rectascension och 

 lidsbestämmelsen, hvilka befinnas förenade i A^, 

 åstadkomma en desto mindre felaktighet, ju min- 

 dre t är, h vilket inträflfar med stjernor i grann- 

 skapet af zenith; detta är äfven händelsen med. 

 azimuth a och dess möjliga förändringar under 

 observationerna. Om samma sljerna observeras 

 vid dess bada passager genom första vertikalen, 

 försvinna M och I\a genom addition af de derur 

 härledda eqvationer, emedan faktorn sin^, som 

 ingår i dessa qvantiteters i nämde fall lika stora 

 coefficienter, får motsatta tecken för östra och ve- 

 stra vertika I-punkten. Det förtjenar härjemte an- 

 märkas, att iii^ven om samma stjernor icke kun- 

 nat iakttagas på motsatta sidor om meridian, en 

 oriktighet i tidsbestämmelsen likväl blir utan in- 

 flytande på polhöjden, så snart stjernornas rect- 

 ascensioner äro kända; ty i denna händelse blir 

 åty så väl som äa, lika för dem alla, och kunna 

 således förenas i en enda term (A^sin9+A«)cos^sin^, 

 hvaraf följer, att man endast erhåller ett oriktigt 

 azimuth. — Om man vidare, utan att rubba in- 

 strumentets azimuth, omvexlar axelns läge emel- 

 lan en stjernas passage i öster och vester, elirai- 



