a t 2 



tet; det kolsyrade saltet kan derlill ej användas, 

 emedan det är omöjligt att fullkomligt utdrifva 

 kolsyran. 



Ytler jordens liydrat erhålles genom fällning 

 af ättiksyrad ytlerjord eller chlorytlrium med kau- 

 stikt alkali; det svafvelsyrade eller salpetersyra- 

 de saltet ger basiska fällningar. Hydratet skrump- 

 nar mycket ihop under toi kning, behåller sig al- 

 drig hvitt och kolsyras starkt. I brist af luft- 

 pump, har jag derföre ej kunnat bestämma dess 

 vattenhalt. Att vid analyser utfälla ylterjorden 

 med kaustik ammoniak är ej fördelaktigt, emedan 

 hydratet till en ringa del löses i det nybildade 

 ammoniaksallet; bäst är att dertill använda kau- 

 stikt kali, och jag har vid flera tillliillen med för- 

 del och precision dertill begagnat en lösning af 

 oxalsyra. 



Någon högre oxidationsgrad af yttrium, än 

 ylterjorden, har ej kunnat erhållas genom ytter- 

 jordens glödgning i en ström af syrgas. 



Ylterjord glödgad med phosphor ger intet 

 phosphoryttrium, utan endast en ringa portion 

 phosphorsyrad ylterjord. 



Chloryttrium kan erhållas anskjulet i små, 

 färglösa och klara, ytterst lältlösta kubiska taflor, 

 om en concentrerad lösning af ylterjord i chlor- 

 vätesyra lemnas åt frivillig afdunstniiig en län- 

 gre tid. 



Brornyttrium. Brom och ylterjord satta i 

 beröring med h varandra under vallen, verka högst 

 obetydligt till bildning af bromytlrium och brom- 

 syradt salt. Löses ylterjord i bromväles3Ta, er- 

 hålles vid afdunstning en tjock syrup, hvarursmå, 

 deliqvescenla, kubiska taflor afsätta sig. 



lodYttrhim anskjuler vid frivillig afdunst- 

 ning i små, klara kristaller, som synas vara le- 



