hålles, då man med kauslikt alkali fäller en lös- 

 ning, som innehåller svafvelsyra eller svafvelsy- 

 radt salt, löses i salpetersyra och lösningen af- 

 dunstas, anskjuter lätt derutur svafvclsyiad ytter- 

 jord och modeiluten innehåller endast salpetern 

 syradt salt. 



lodsyrad jtterjovd bildar ett hvitt pulver, 

 som löses i 190 d. vatten, men föga i salpeter- 

 syra; ur lösningen afsätter det sig vid avdunst- 

 ning under form af en hvit, glaset beklädande, 

 hinna. Saltet huller intet kemiskt bundet vatten 

 och sönderdelas i glödgning vid luftens tillträde 

 med explosion och eldfenomen under utveckling 

 af både iodgas och syrgas. 



Bromsyrad ytter jordWVnVir föregående, men 

 löses i en mindre qvantitet vatten. Förvandlas 

 i hetta till brorayttrium, och detonerar ej genom 

 hammarslag blandad med kol eller svafvel. 



Kolsjrad ytterjord bildar ett hvitt, luckert, 

 olösligt pulver, när en ytterjords lösning jemt 

 fäjles med kolsyradt natron; men om öfverskott 

 af fällningsmedlet användes och man låter den 

 öfverstående vätskan en tid vara i beröring med 

 fällningen, erhålles saltet under form af små, 

 snöhvita, glänsande kristaller. Löses något i fri 

 kolsyra, h vårföre, om en sur ytterjordslösning 

 fälles, kolsyran bör genom kokning eller dige- 

 stion utdrifvas, innan man filtrerar. Saltet löses 

 afven, ehuru i ringa mängd, i en lösning af kol- 

 Sj^radt natron och afsätter sig derur vid afdunstning 

 såsom en hvit hinna på insidan af glaset. Kol- 

 syrad ammoniak löser, i stort öfverskott tillsatt, 

 saltet fullkomligt om det är rent; men en ringa 

 inblandning af jernoxid eller cerium-oxidul gör 

 det nästan olösligt. Det är ganska svårt, att ge- 

 nom glödgning utdrifva kolsyran, och en portion 



