220 



genom nyssnämda behandling saltet i små, tun- 

 ga kristallkorn, hvilka under mikroskopet visa sig 

 såsom klotformiga sammangyttringar af fyrsidiga 

 prismer. Saltet löser sig i 89 delar kallt och 

 mindre varmt vatten; enligt en approxinierad 

 analys skulle det vara benzoesyrad ytterjord utan 

 vatten. 



Cfansyrad ytterjord bildar ett hvitt, olös-^ 

 ligt pulver och erhålles lenast, då spritlösningar 

 af cyansyradt kali och ett ytterjordssalt blandas 

 och lemnas i hvila någon tid, då saltet afsätter 

 sig. Lösas sakerna i vatten och blandas, erhål- 

 les fällningen genast, men med inblandad t kol- 

 syradt salt. Den cyansyrade ytterjorden löses 

 h varken i vatten eller sprit, och är ett vatteU" 

 fritt salt. 



Kinasyrad jtterjord. Kolsyrad ytterjord lö» 

 ses med fräsning i kinasyra, och lösningen ger 

 afdunslad en gummilik massa, som lätt upptages 

 af vatten. 



Mekonsyrad ytterjord är tröglöst i vatten; 

 dock fälles ej en ytterjordslösning af mekonsyra. 

 Förenas ytterjorden med mekonsyra, som ej är 

 fullkomligt ren, så är föreningen mycket tröglö^ 

 stare, än annars. Vid lösningens afdunstning 

 återstår den mekonsyrade ytterjorden såsom eq 

 hvit hinna, 



CrocoTisyrad jtterjord kan genom frivillig 

 afdunstning erhållas i gulbruna, glittrande kristall- 

 fjäll, som lätt lösas i vatten. 



Jrseniksyrad ytterjord: neutral är en hvit, 

 tung fällning och erhålles då en ytterjordslösning 

 drypes till en lösning af ett neutralt, arseniksy- 

 radt salt, I torkning mörknar den något och lö- 

 ses lätt i salpetersyra; lösningen ger afdunstad en 

 kristallcrusta, Öfvergjutet med ammoniak, förvand- 



