221 



las ej saltet till basiskt salt. — Basisk ei hålles, dä 

 man Llandar ett arseniksjradt salt till en ytter- 

 jordslösning, som Lör vara i öfverskott. Den bil- 

 dar, ännu vät, en b vit fällning, men samman- 

 skrumpnar på filtrum under torkning till stora 

 klumpar, soni antaga gulbrun färg och hornaktigt 

 utseende. I salpelersj^a gelatinerar den först och 

 löses sedan, men trögare, än det neutrala saltet. 



Chromsyrad ytterjord. En ytlerjordslösning 

 fälles ej af chromsyradt alkali. Af chromsyra lö- 

 ses kolsyrad ytterjord lätt och med fräsning; om 

 man tillsätter af den sednare så länge den löses, 

 får man en brun lösning, som efter ett par tim- 

 mar afsätter ett brunt pulver af basisk chromsy- 

 rad ytteijord. Den ofvanslående vätskan håller 

 ännu basiskt salt upplöst, men det fälles till stör- 

 sta delen genom kokning och med en något lju- 

 sare färg. Den kokade lösningen är gul och in- 

 nehåller neutralt salt; anskjuter ibland under fri- 

 villig afdunstning i gulbruna, deliquescenta nå- 

 lar; merendels intorkar den till ett brunt, deli- 

 quescent öfverdrag med endast några få tecken 

 till kristallisation. 



Molfbdensfrad ytterjord bildar en hvit, ost- 

 lik fällning, som sammanbakar på filtrum och är 

 alldeles olöslig i vatten. Torr är den ett hvitt 

 pulver, som lätt löses i salpetersyra. För saltets 

 erhållande användes neutral molybdensyrad am- 

 moniak och det befanns vara ett neutralt salt utan 

 vatten, YMo. 



JVolframsyrad ytterjord är ett hvitt pulver, 

 som löses något i wolframsyradt natron och i gan- 

 ska ringa mängd i vatten. Den med wolframsy- 

 radt natron erhållna fällningen håller i r.69 procent 

 kemiskt bundet vatten och är YW+2H. 



