201 



Slägtet Campanularia Lamk. är till sina ka- 

 raktärer fullkomligt bekant; dess klockformiga 

 celler och nodulerade rör, bildade af ett tunt och 

 färglöst horn, äro lika sä kända som lätta att ob- 

 servera. Det återstår således blott att tillägga nå- 

 gra ringare, öfversedde eller otillräckligt beskrif- 

 na detaljer, hämtade från den vid våra kuster 

 vanliga Sertularia geniculata Muli,er ^). 



Man kan indela hela polj^^pen i tvenne delar, 

 hvilka, såsom framdeles skall visas,, äro antydda 

 redan under dess utveckling, i stammen (stirps), 

 och stolonerna, som begge äro rörformiga, och 

 af cirkelrund genomskärning ^). Stammen bär i 

 ändan af sina grenar, och i axillerna, celler af 

 tvenne slag, hanceller {fig- /) och honceller (y?g. 

 //), hvilka sednare, innan Ehrenberg gaf dem den 

 rätta betydelsen, kallades än ovaria, än vesiculae. 

 Hvarje hancell har en botten (septum Lister, fig. 

 2, 3, a), och denna är i midteii försedd med ett 

 rundt hål (foramen septi '), Jig. Qj, b). Randen 

 af denna öppning nedskjuter ett kort stycke i det 

 om vänd t coniska rummet mellan densamma och 

 grenens början, (Jig. 3_, b) och bildar sålunda ett 

 kort rör ^). Septi öfre yta är något convex, och 



^) Zool. Danica, Tab. CXVU. — Det är samma art, som 

 varit föremål för Listers undersökningar, och som 

 han ganska väl aftecknat, 1. c. Tab. X, flg. t. ' 



^) Hos Sertularierna, hvilkas celler icke äro uppburna 

 af stjelkar, utan sessila eller insänkta i rören, hafva 

 dessa en olika och aldrig rand genomskärning (Lumen). 



^) Septum och dess faramen, som föi'St beskrefvos af Li- 

 ster L c. , återfinnas hos alla Sertulariner jag under- 

 sökt, och dess daning lemnar ganska goda karakterer. 



*) Lister I. c. p. 872, sägei* blott: "a thin column ofsoft 

 matter between it and the base of the cell," och an- 

 tyder något ditåt i ^g. a /f, a S, Tab. IX. Det är 

 emedlertid en hornlamell, och återfinnes under flera 

 olika former hos alla Sertulariner. 



