263 



är öFverallt betäckt af den yttre, bekläder väg- 

 garne af tarmröret och djurens magar, med ett 

 ord, så vidt jag känner, alla de håligheter i hvil- 

 ka vätskor röras; men saknas i hannens tentakler 

 och större delen af honornas kropp. 



Vid den nu följande speciella beskrifningen 

 torde det vara lämpligt, att taga samma väg som 

 djurets utveckling går, sedan första cellen — som 

 alltid är hancell — blifvit öppnad. Således först 

 hanpolypen och tarmröret, sedan gemmbildningen, 

 så honan, sist utvecklingen. 



Hannens tentakler {fi§. ij, c ; Jig. 4)- De- 

 ras antal fann jag från i6 till 28, men, måhän- 

 da blott tillfälligtvis, alltid jemnt, och orsaken till 

 denna föränderlighet ligger, som det vill synas 

 mig, icke i ett med åldren tilltagande antal, utan 

 snarare i ringare eller ymnigare näring under ut- 

 vecklingen. De äro genomskinliga, ihåliga och 

 bildas af ett tunt lager af den yttre membranen. 

 På dess yta sitta oregelbundna, här och der, i 

 ofullständig spiral, vridna kransar af lagglika, upp- 

 åt lutande vårtor (sugvårtor?), som äro mer ut- 

 bildade mot spetsen och försvinna nästan helt och 

 hållet mot nedersta fjerdedelen. Den inre hålig- 

 heten är fördel t i celler genom små tvärhinnor. 

 Vid basen äro tentaklerna förenade i ett collare 

 {/ig- 1, d), som omgifver munnen. I deras inre 

 finnes ingen rörelse af vätskor gemensam med 

 den i djurets öfriga delar, och deras function är 

 endast den af fångorganer. De hållas merendels 

 i den ställning, att hvarannan är mer upprätt, 

 h varannan nedböjd ^^), och äro föröfrigt böjliga 



*°) Denna slällning, den oi'egelbunclna rörelsen och hela 

 djurets ringaie liflighet gilVa en habilus, som för ett 

 någorlunda öfvadt, ehuru äfven obeväpnadt öga, lätt 



