dre olika med de närmaste kornens. Det första 

 slagets rörelse är den Lister menar, då han be- 

 skrifver en strömning, hvars "ebb och flod" åter- 

 vända på bestämda tider, och på samma gång i 

 samma riktning. Utan att vilja väcka tvifvel om 

 denne författares noggranhet, — som på många 

 ställen i hans vackra afhandling talar för sig sjelf 

 — bör jag dock anföra, att jag aldrig sett någon 

 sådan regelbundenhet med tillräcklig, öfvertygan- 

 de visshet. Dels syntes mig strömmens hastig- 

 het mycket olika, idet kornen än fördes så snabbt, 

 att de nästan icke kunde följas med ögat, än åter 

 blott långsamt framskredo. Vidare var riktnin- 

 gen nästan aldrig lika i alla grenar. Så t. ex. 

 stod strömmen stilla nedanför en axill, under det 

 den på samma tid gick uppåt i den ena grenen, 

 nedåt i den andra. Stundom vände hufvudstam- 

 mens ström alldeles om och rusade häftigt tillbaka 

 nedåt; då följde den ena grenens ström samma 

 vändning, men i den andra fördes kornen nästan 

 oafbrutet uppåt. Emedlertid är det tydligt, att 

 denna rörelse, ehuru oregelbunden, dock förorsa- 

 kas af en allmännare kraft, en vis a tergo, som 

 på en gång verkar på en stams eller grens hela 

 innehåll — och denna kraft är tarmens succes- 

 siva sammandragning och utvidgning, än här än 

 der. Men dessa måste alltid blifva oregelbund- 

 na, då hvarje individ, från hvars tarm eller 

 mage en sådan impuls utgår, tager sin näring och 

 svälger den, oberoende af de öfriga. Vidare upp- 

 fjdla de delar af polypen, som äro stadda i ut- 

 veckling (gemmerna) röret fullkomligt, och visa 

 inga sammandragningar, utan äro ständigt utvid- 

 gade — hvaraf följer, att de också upptaga mer 

 af vätskan än de redan utbildade, och aldrig tryc- 

 ka den tillbaka, utan fastmer absorbera den. Der- 



