fästad vid cellens inre yta. Hela detta smala rör 

 och dess öfre stora utvidgning under cellens öpp- 

 ning förete ett starkt hvimmel af korn. Nu vi- 

 sar sig också snart — och merendels på en sida 

 om tarmröret, der inga bandafgå, — en liten tu- 

 berkel (b), i hvilkens hålighet affliixen af korn 

 tyckes liksom concentrera sig. Detta är en blif- 

 vande hona. Tuberkeln blir allt större, klotfor- 

 mig, dess samband med tarmröret smalare, dess 

 hålighet större, utbredd, liksom delad i flera vi- 

 kar (c^ dj e ; Jig. i3 a). Denna hålighet står lik- 

 väl alltjemt genom ett smalt rör i förening med 

 tarmröret, liksom en derur utdragen blåsa, beklädd 

 innantill af dess inre hinna, och omslutande ett 

 tätt hvimmel af korn. Utanpå denna blåsa sy- 

 nes, vid tilltagande utbildning, en liten klotrund 

 kropp [f) af ett opakt, grynigt ämne, på hvars 

 utåt vända sida åter skönjes en ljusare cirkelrund 

 fläck {g), temligen tydligt omskrifven, men så, 

 att den snarare liknar en under kroppens Öfver- 

 bryn dold blåsa med ljusare contentum. Detta 

 allt omgifves åter af ett hj^alint, ytterst tunt 

 hylle {h), på hvars öfre och yttre sida ses en 

 krans af små tuberkler {k). Detta är honans kropp, 

 tuberklerna dess tentakler, den lilla klotformiga 

 kroppen ett 2igg med vesicula Purkinjii (?), och den 

 ur tarmröret utdragna säcken motsvarar hannens 

 mage. Nu utbildas alltid på en gång flera ho- 

 nor, men icke med samma stadier. De betäckas alla 

 ytterst af tarmens 3'^ttersta membran , och deras 

 utveckling sker således blott af den inre. 



Den hona som ligger öfverst, är alltid mest 

 utbildad, och dess 'és^^ först moget; de lägre sit- 

 tande äro successive yngre. Emedlertid har den 

 ur tarmröret utvikna säck, på hvars yta ägget 

 bildades, ifrån att vara detsamma öfverläcjsen i 



