2^1 



storlek, blifvit mycket mindre, men ägget större. 

 Dess fläck är ock försvunnen. Honan, utbildad 

 mellan de t ven ne hinnorna, bar endast den yttre 

 att genombryta. Detta sker nu så, att den kanal 

 genom b vilken dess säck står i förening med 

 tarmröret, förlänges, så att dä bönan fulldanad 

 genombryter denna yttre binna, ocb den tunna 

 bornlaraell, som tillsluter cellen, b vars fragmen- 

 ter man då också ser falla af, som Lister beskrif- 

 ver det, uppbör icke med detsamma bennes sam- 

 band med den gemensamma stammen {Jig. i2j 

 i3). Har bon sålunda utträngt, så sitter bon som 

 en nästan klotrund byalin blåsa, fästad med en 

 kort stjelk utanpå cellens lock, der den öppning 

 hon gjort, slutar sig tätt tillsammans. Tentak- 

 lerna, omkring 12 till antalet, äro bos några ut- 

 sträckta, nästan lika långa med kroppens diame- 

 ter, hos andra mycket starkt förkortade. Hos al- 

 la äro de mer tillspetsade än bannarnes, ocb be- 

 satta med taggar utan ordning. Från deras krans 

 afgå i den tunna membran, bvaraf honans kropp 

 ytterst bildas, fyra motsvariga kärl,' som alla slu- 

 tas i den nu betydligt förminskade säcken vid 

 dess bas. Nu synes ock, att äggens yttersta tun- 

 na by lie är fästadt vid denna säck {Jig' 1 9I). Det- 

 ta bylle remnar och en w^zge utgår, helt olik sin 

 moder {fig. 1^3 a; Ji§. i3., b). Den bar danin- 

 gen af en liten mask, en elliptisk randform och 

 är ringa nedplattad. Dess yta är öfverallt besatt 

 med vibrerande cilier, med bvilka den rörer sig 

 inom modrens kropp. Efter en stund skjuter 

 den sin ena ända fram emellan hennes tentakler 

 och glider ut, antagande i detsamma en mer för- 

 längd skapnad (/?§■• i3). 



Hvarje bona bär vanligen tvenne 'åo^^ och 

 lika många ungar utgå; blott en gång har jag selt 



