27 
månna Spetelskan anmårkt på Island 70), Ferr- 
arne 7 104 Äverise 72), England 73). Tyske 
land 74)» Frankrike 75), Italien 76), Egyp: 
70) OrarsEnN och Poveisens Reyse till Island, Sorde £77 2. 
S, 21, 176, 323, 449, 820, 061. PETERSEN om den [s- 
låndske Skjörbjugg. Soröe 1769. Uno v. Troir Bref rör 
rande en resa till Island 1772. Ups. 1777. Bref. 24. Kö- 
NIG Dissert. de Remed. Indig, efficacia. Hafn, 1773. sid. 
64. GiszeEsEn de Elephantiasi Norvegica, Hafn, 1785. sid, 
25. H. Swmin i sin tredie Urtegaard, tryckt i Lybeck. Cap. 
40 afbandlar rigtigt och utförligt spetelskan, men om han 
sjelf sett den i Danmark eller Skåne, omtalar han icke. 
71) DEsBEs beskrivelse over Ferröerne , som jag endast kån- 
ner af GisLESENS oitation i Diss, de Elephantiasi Norvegica, 
SRS 
72) Ossktus 1 Kongl. Vet. Acad. Handl. 1774. s. 266. — 
1779. S» 218. — 1783. s. 274. HEDIN i Veckoskr. för Lä- 
kare och Naturf. B. III. Stockh. 2782. s. 13. Dusz ibm. 
B. V. s. 154, BJORNLUND ibm, B. VI. s, 258. B. IX. sid 
326, 328. 
73) Mead Medica sacra s. 19. i Opera: Meds T, II. Göth. 
| 1749. Kanhånda hörer likvål MEADs observation icke till 
Lepra nodosa- BRISBANE 1 Saml. auserles, abhandl, zur gebr. 
pract. Aertzte B, I. St. II. s. 149. ArFrzetius i Veckoskr. 
för Läk, och Naturf. B. VIL 1786. s. 200. 
74) B. ÅA. VoceL de cognos, et cur. hom. affect. Göth, 1772. 
s. 617. — Murray de vermibus in lepra obviis et leprosi 
historia. Gött. 1700. S. 45. — TuHeErEnwnivs Med. Chir. be- 
merk. Francof. 1789. s. 230. (SPRENGEL observ. in Bou- 
ORDEN tentam, de lepra sqvamosa. Hale 1795. eller Jour- 
nal der Erfind. Theor. u. Wiederspruche in der Nötur etc. 
St. XII. 1795. synes deremot icke angå Lepra nodosa.) 
75) RAmono mstoire PElephantiasis. Lausanne 17607. VinAL 
och BriespE (mal de s:t Mein) i Hist. & memoires de la 
Societé Roy. de Medicine. 17706, 1781. Se HENnszERrR v. 
abendlånd. Auss.s. 234, 373- LizutauD Med. Praxis Th. 
ISIBEE FR Teipg. L7T79 5: 4:33 Ze 
70) Frask's Obs, i Epit. de cognosc. et cur. hom. morbis. 
L. IV. s. 213. och STrRAMEiO's uber Pelagra s. 44. synes 
böra hitföras. PELAGRA deremot, som FRArorn (animad, 
in morb. vulg. Pelagr. 1771), GAERARDINI (Geschichte 
von Pelagra — Lemgo 1792 , CErri (Salzburg Med. Chir. 
Zeit. 1795 N. 37.) och Strameio (iäder PELAGRA ibers. 
V. WEiceL. Leipz. 17960) hafva utforligen beskrifvit, fin- 
ner jag icke öfverensståmmande med den Norrska Lepra. 
Det samma kan sågas om Opoarpo's (d'une specie parti 
 Colare di Scorbuto. Belluno 1776) ÅAlpiska Skjörbjugg, 
hvilken synes mest likna Pelagra, (Strambio 1. & sid. 31 
oaktadt ÖHERARDINI (l, ce. t. 59) motsäger det. STRAM- 
B10 (1 c. s, 29) påstår ock mot GHERARDINI (S. 62) att 
