Å 39 
Det återstår att finna dSm, dB och dx; men 
uti deras vården uppkommer hår en skiljaktighet 
alltsom olika eqvationer anvåndas, hvilken år så stor, 
att den tydligen -tillkånnager ett fel i något bland de 
angifna > observations-momenterna. Om nåmligen 
eqvationerna K+ B, s-+- P och S jemföras, så erhål- 
les dB=-2"4, men S, K,B gerdB=-- 11718 
, 2235 CR 40 SAVE NE 0 26,96 
4 a RS AT AS Er 
S,B,P. SENOR E VPS 10,60 
KSF PB ses TITS 
— Dessa tåmligen eniga resultater bevisa nog- 
samt, att felet bör tillskrifvas eqvationen s, men 
tyckas tillika göra observation i Paris misstånkt 
för en mindre felaktighet, hvilken år så mycket 
mera sannolik, som Månen endast var mellan 
4 — 5" öfver horizonten, då immersion dår intråf- 
fade. Med de vården på dSm, dB och dz, hvil- 
ka erhållas ur S,K,8 har jag funnit att immersions- 
tiden (på den undulerande månbrådden ) i Paris 
torde böra förminskas med 171, samt att den i 
Seeberg vore 29 för tidigt antecknad. Prof. Da- 
VID i Prag har redan förut sökt bevisa nådvån- 
digheten af en positiv correction på imm.-momen- 
tet i Seeberg. > Skulle man ej kunna förklara den 
genom ett möjligt misstag, förorsakadt vid de båda 
Ögonblickens annoterande, då stjernans immersion 
skedde vid mån-brådden och då dess totala försvin- 
nande på mån-skifvan slutligen anmårktes, hvilka 
enligt Vv. LINDENAU”S egen observation åfven låra 
till 2” eller 3” varit åtskillda? Hvad tiden i 
Stockholm angår, tror jag mig på dess beståmman- 
de vara ganska såker, Utom det, att urets gång 
år beriktigad genom flere vål öfverensståmmande 
stjern-transiter straxt före och efter phenomenet, så 
har jag blott upptagit Prof. SVANBERGS obseryvår 
