ek 
eldhvalfsgången och dragöpningarne på sidor- 
na af eldstaden, för att gifva obehindradt drag 
åt luften att afsvala ugnen, som ånnu kändes 
anska het, men som derefter blef inom få 
dygn afkyld; då betåckningen på tionde dyg- 
net blef Men kunde takpannorna utur "åf 
versta hvalfven uttagas med blotta handen. 
Teglet ågde då både god fårg och klang, och 
utmärkte 1 brottet att det var vål igenom- 
bråndt. Några stycken så beskaffade pannor 
blefvo lagde på ett tak i fria luften, för att 
utröna hvad verkan omskiftlig våderlek skul- 
le på dem åstadkomma: med förundran  för- 
mårktes innom få dagar derefter, att desse re- 
dan förloradt något af både sin klang och ut- 
seende i brottet ånskönt de för öfrigt befun- 
nos åga, lika som förut, sårdeles styrka att 
emotstå både brytning och trampning, på 
vanligt vis pröfvade. Denna förårdring var 
"man benågen att anse såsom en följd af kok- 
”saltets syra, ehuru ingen verkan deraf hade 
förmårkts då teglet först uttogs. Man var 
dock osåker om denna skiljaktighet icke hår- 
rörde ifrån åverkan af så vål schifferbrånslets 
som koksaltets syra; ty teglet, som bråndes 
uti de bågge till-jemförelse uppsatte ugnarne, 
befants af yttre enahanda förhållande, ehuru det 
samma genast ifrån början sågs vara såmre 
bråndt. Ovissheten blef ånnu af en omstån- 
dighet förökad: Man ågde i behåll några tak: 
pannor af de få, hvilka bråndes i det år 1802 
anstålde försöket ) och; hvilka sedan den tiden 
legat under bar himmel, men likafullt befun- 
nos oskadde; således förblef lika obekant hvad 
råtta orsaken kunde vara till den besynnerli- 
ga förändring som nu först förmårktes och 
