82 6 
diga understöd uppmuntrat forskaren: har åfven 
ganska mycket bidragit, att gynna Naturens kån- 
nedom innom Fåderneslandets vidstråckta grånsor, 
och gifva mångfalldige anledningar till nywuigt an- 
våndande af inhemska alster. 
Den åldre LInné, Naturalhistoriens stiftare, 
hade den lyckan, att se denna nya Vetenskap be- 
ständigt tillvåxa; och åfven efter dess bortgång, : 
jör den ånnu vidare framsteg, till Menniskoslåg- 
wets sållhet och förmon. 
Ingen större Stjerna på Himlarymden nédgår 
under Horizonten, utan ått en mörkare skymning 
sprides. Den yngre LInné, såsom en vårdig efs 
tertrådare, skingrade vål denna skympings skug= 
gor och med sitt namn uppehöllt Vetenskapens an- 
seende och vårde; men snart och i förtid slock= 
nade detta uppgående Jjus och jag, som hade den 
oförmodade lyckan, att intaga' dess lårostol, ågde 
hvarken det namn eller den rygtbarhet, som kun=- 
de ersåtta en dubbel förlust och låna stöd ät en 
Vetenskap, som beredt Fåderneslandet så utmårkt 
gagn och tillvunnit det så mycken åra. 
Sedan jag halt den lyckan, att som Lärare 
vid Upsala Höogskola intaga en plats, har likvål 
allt mitt bemådande gått derpå ut, att icke alle- 
nast genom publika Lectioner bibringa mine Ahö- 
rare håg för Nacuralhistorien och en nyttig pra- 
ciisk kunskap af densamma; utan ock, att igenom 
Samlingar af naturens tvånne Riken, Djur och” 
Växter, låtta denna kunskaps vinnande, samt låm- 
pa den till utåöfning uti bushållning och låkarekopst. 
Mine talrike Elever hafva derföre bidragit, att ifrån 
alla Rikets Landsåndar tillsånda mig en nåstan 
alldeles fullståndig Samling af Svenske djur och våx-' 
ter, och ibland de förre åfven ett skinn utaf Katt- 
