86 s 
ket större. De festeé djuren 'åga derföre en obe. 
skriflig råddhoga för Lejonet, Tigern och 'Lo-ar- 
terne. En INGE, annu icke aärs gammal, af Varg- 
lo, déh jag hade erhållit ifrån Elfdalen, och som 
jag höll fgaride uti Upsala botaniska Trågård vi- 
sade huru förfårlige dess vapn åro. — Då Hägsal, 
Konung GusTtAF, den III, 1786 om vintren vVi- 
stades i Upsala, blefvo på försök, emot den nåmde 
Vargloungen upphitsade de argaste och största hun= 
dar, som "kunde öfverkommas, och som med mycC- 
ken ifver angrepo den samma bunden, Så snart 
hundarne en gång fått kånna verkan af dess klor, 
hvarefter bloden syntes utkomma, bjödo de icke 
på minsta sått till, att vidare angripa. Det var 
ock besynnerligt, att om hunden sedan flere gånger 
kastades på Loön, bjöd hvarken den förra till, att 
vidare angripa, eller den sednare, att försvara sig. 
Desse djur-arters födoämnen båmtas af djur- 
riket och i deras vilda tillstånd, utaf Harar, Råt- 
tor, små Hjortar och Rådjur uti Djurgårdar, samt 
af kor, kalfvar, får och foglar. 
Uti Upsala Societets Acta, för år 1726 ps 98- 
nåmnes ibland Mammalia, Lupus colore albo, ma- 
culis nigris, cauda truncata och uti LInnés Fauna 
Svecica, bågge editionerna, upptages ibland Sven- 
ska djuren, Katt loén, såsom ett blott till namnet 
och efter blotta beråttelsen för Auctor kåndt djur. 
I den sednate editionen, pag. 5. gifves derpå in- 
gen beskrifning, och anmårkes tillika såsom ett 
osedt djur. 
Uti den af Hr Professoren ReTtTzius utgifna 
Fauna Svecica, Pp. 18. anser Auctor Katt-loén för 
ett sårskildt species, utan att den kunnat specifice 
utmårkas eller utförligare beskrifvas. 
(5 
PAJ 
