90 
pilosus eller plumosus. Till Jacez-slågtet som in- 
nefattade flere Centuree, råknade han åtskillige af: 
de Linneiske Serratule. 
Håremot förklarade sig likvål först DILLENITUS, 
som anmårkte, att Jacee småblomster icke voro al- 
Ja lika danna, men att de hos Serratula voro wni- 
former. Fördenskull behöll han det som egit slågte, 
på det sått, som de äldre redan gjort det 11). 
Linnaevs fölgde så vida TOURNEFORT, att 
han ansåg för Cnicus den, hvars calyxz år bracteis 
obvallatus ; Carduus den, hvarå Calyx år sqvamis spino- 
sis ventricosus, och Serratula, hvars calyx år cylindri- 
cus, sqvamis acutiusculis muticis imbricatus. För öf- 
rigt tillade ban Stehelina ett receptoculwm paleaceun, 
pappus plumosus ramosus och anthere caudate ; samt 
Pieromia ett receptaculum setis partitis och pappus 
subplumosus 12). I bågge de förstnåmnde slågterne 
hade han intet afseende på pappi åtskilnad. Till 
Serratula förde han många, sins emellan skiljaktiga 
vexter, såsom Carduus arvensis SMITH (som har 
calyx ventricosus spinulosus och pappus plumosus), 
GAERTNERS Suprago, SCHREBERS ÅLiatris och Ver- 
nonia — alla till characteren mycket olika. Det 
som förekommer i Hans Prealect. in ord. nat. 13) 
synes icke heller mera tråffande, der det heter, att 
genera Serratulz och Cardui icke svårt åtskiljas, 
emedan det sednare har calyx ovatus, det förra 
cylindricus, och Cnicus år mindre taggig ån Car- 
duus; och åndtel. att Stehelina bör hafva en sqva- 
mula colorata ad apicem sqvamarum calycinarum 14). 
nn 
71) Dirtes. Cat. plant, Giess. p. 138. T. VILL 
12) Liss. gen. pl. & sp. pl. ed. 1. &z. 
13) LisN, prel. in ord. Hat. ed. Gisecke p. 552; 
24) Ibid. p. 5537. 
