KV 133 
samhet på hufvudet vållat dessa tillfållen, och råd- 
de bonden att slagta svinet, men förbehöllt mig 
hufvudet, till do mds oc upplysning om råtta or- 
saken, som han » alsintet trodde vara någon yttre 
våldsamhet. Han följde mitt råd och snart fann 
jag uti halsmusklerna på det afskurna hufvudet en 
otalig hop Dynt af vanligt utseende och beskaf- 
fenhet. Vid hufvudskålens öppnande visade sig 
dura mater mera röd ån vanligt, och på dess inre 
sida åtskilliga runda årtlika knölar af gulbrun fårg, 
hvilka voro starkt fåstade vid nåmde hinna, He 
med arachnoidea och pia mater hade de ingen för- 
ening , utan voro åt den sidan fria. De hade gjort 
djupa intryck uti hufvudskålsbenen, så att de lågo 
uti djupa runda gropar. Ehuru litet dessa årtlika 
knölar vid första påseende liknade dynt i anseen- 
de till deras fasta, mörka och opaca beskaffenhet, 
fann Jag likvål, så. snart jag Öppnat deras yttre 
» ganska tjocka hinna en tydelig blås-mask. Dylika 
Hydatule funnos ock till ansenlig mångd innom 
pia mater uti substantia cerebri corticalis, der de 
liksom drufklasar voro öfver allt inblandade uti hjer- 
nans grå massa, Ganska få anmårktes uti substan- 
tia medullaris, men. uti högra bjernkammaren (Ven- 
triculvs ends dexter) funnos omkring tjugu st. 
som lågo der alldeles lösa utan något fåste. Uti 
plexus choroideus voro inga. Att alla dessa hy- 
datule af hjernan voro samma slags Cysticercus 
som tråffas uti musklerna, trodde jag mig vara så« 
ker om blott genom en ytelig granskning, så mycC- 
ket mera, som en af vår tids kunnigaste Helmin« 
thologer, Herr Professor RUDoLPHI i Berlin, rte- 
dan köllörene anmärkt vwerkelig dynt uti hjernan 
på svin. Men icke desto mindre gjorde jag når- 
mare Jämförelse emellan de maskar jag nu hade för 
handen tagne så vål af musklerna som af hjernans. 
